УХВАЛА
11 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 1-87/09
провадження № 13-184зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,  
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 
розглянула заяву засудженого ОСОБА_16  про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) вироку Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року та ухвали Верховного Суду України від 1 червня 2010 року і
встановила:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою та наявних у Верховному Суді даних, вироком Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року, залишеним без зміни 1 червня 2010 року Верховним Судом України, ОСОБА_16 було засуджено за пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. 
Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, яким було визнано такими, що не відповідають Основному Закону України, окремі положення статей 81, 82 КК, засуджений ОСОБА_16 звернувся до  Верховного Суду з питанням перегляду за виключними обставинами зазначених вироку та ухвали. На думку автора звернення, висновки органу конституційної юрисдикції свідчать про незаконність довічного позбавлення волі, а тому є підстава для призначення засудженому більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, керуючись приписами ч. 10 ст.  31  КПК, 7 жовтня 2021 року передав заяву ОСОБА_16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата).
Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею належить відмовити з огляду на таке.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК установлення неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних норм при вирішенні конкретної справи. 
Конституційний Суд України рішенням свого Другого сенату від 16 вересня 2021  року № 6-р(ІІ)/2021 визнав такими, що не відповідають Основному Закону України, положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК через неможливість їх застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Верховну Раду України було зобов`язано невідкладно привести вказані статті КК у відповідність до Конституції України, законодавчо унормувати порядок заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
Отже, виконання приписів Конституційного Суду України, відображених у рішенні, на яке посилається засуджений, насамперед повинно бути здійснено шляхом унесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид заходу примусу, як довічне позбавлення волі. 
Удосконалення нормативно-правових актів є прерогативою законодавчої влади і  не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якої охоплюється внесення змін до чинного законодавства України.
Крім того, питання про умовно-дострокове звільнення осіб від відбування призначеного покарання та заміна його невідбутої частини більш м`яким вирішуються під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК, тобто місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. 
З огляду на викладене Велика Палата не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваних судових рішень. 
Таким чином, у відкритті провадження за зверненням засудженого ОСОБА_16 слід відмовити, а заяву – повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_16  про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК вироку Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2009 року та ухвали Верховного Суду України від 1 червня 2010 року.
Заяву ОСОБА_16 з усіма доданими матеріалами повернути особі, яка їх подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                     ОСОБА_1 
Судді: 
ОСОБА_2                                               ОСОБА_9 
ОСОБА_3                                                 ОСОБА_10 
ОСОБА_4                                               ОСОБА_11 
ОСОБА_5                                       ОСОБА_12 
ОСОБА_6                                             ОСОБА_13 
ОСОБА_7                                       ОСОБА_14 
ОСОБА_8                                                ОСОБА_15