ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/8870/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року (суддя суду 1 інстанції Семененко М.О.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району, в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком;
-зобов`язати відповідача здійснити позивачу виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням раніше виплачених сум, тобто 6800 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як учасник бойових дій, має право на пільги, визначені  Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та на підставі статті 12 цього Закону, йому, щорічно, до 5 травня, відповідач повинен виплачувати разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак, не зважаючи на прийняття  Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, відповідачем, за 2020 рік, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня була виплачена позивачу в розмірі меншому, ніж це передбачено законом. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки судом, при ухваленні рішення, не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії М.В. № НОМЕР_1 від 22.05.2015.
У 2020 році позивачу як учаснику бойових дій Управлінням виплачено разову грошову допомогу в розмірі 1 390,00 грн.
У зв`язку з прийняттям  Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, в серпні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, що складає п`ять мінімальних пенсій за віком станом на 01.01.2020.
Листом від 23.11.2020 №С-255-2сл Управління повідомило позивача, що виплата щорічної грошової допомогу до 5 травня у 2020 році здійснена у розмірі, встановленому Постановою №112, яка є чинною на час звернення, а отже - дії Управління щодо виплати разової допомоги є правомірними.
Не погодившись з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги у розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни щодо забезпечення створення належних умов для їх життєдіяльності та сприянню у формуванні в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Положеннями частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачалось, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
При цьому,  Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 5  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.
Між тим, згідно частиною 1 статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього  закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у  Бюджетному кодексі України.
Згідно з п. 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  встановлено, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Прикінцеві та перехідні положення закону доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.
Внаслідок чого, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Крім того, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги у 2020 році Кабінетом Міністрів України прийнято  постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Приписами казаної постанови встановлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1  390,00 грн.
Між тим, окреме положення пункту 26 розділу VI у частині, яка передбачає, що норми і положення статтей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), відповідно до Рішення Конституційного Суду № 3-р/2020 від 27 лютого 2020 року.
Таким чином, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статтей 12,  13,  14,  15  та  16  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`не застосовуються, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції  Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Предметом спору у даній справі є правомірність дій Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району щодо нарахування та здійснення соціальних виплат позивачу у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 1  390,00 грн.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району, як суб`єктом владних повноважень по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків з отримувачами щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, виплачено позивачу відповідну одноразову грошову допомогу у розмірі 1390,00 грн.
Оскільки у 2020 році позивачу разову грошову допомогу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що отримання такої допомоги у меншому розмірі порушує права позивача.
Колегія суддів, вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, на які посилається скаржник, не можуть змінювати приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому, вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях  Конституції України. У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам  закону  слід застосовувати норми  закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Вищезазначені правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у рішенні від 29 вересня 2020 року, за наслідками розгляду зразкової справи №440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позов, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частин 1, 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки 30 вересня 2020 року є встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а отже - перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати саме з 30 вересня 2020 року.
Крім того, як зазначалося вище, Управління, листом від 23.11.2020 №С-255-2сл, повідомило позивача про правильність в нарахуванні розміру виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, що здійснена на підставі Постанови №112.
Таким чином, при зверненні, 03.12.2020, із заявленим позовом щодо отримання невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, позивачем не пропущено шестимісячного строку звернення до суду.
Зазначені висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які сформовані у постановах від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17, від 10.05.2018 року у справі №  389/1042/17,   від 14.08.2018 року у справі № 473/2190/17.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко