ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7997/21 Справа № 207/710/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого – судді Деркач Н.М.,
суддів – Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства Страхова компанія “Мега-Гарант” про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , АТ СК “Мега-Гарант”, у якому відповідно до уточненої позовної заяви, просять суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів заподіяну їм майнову шкоду в розмірі 81 930,91 грн., яка складається з: 1 800,00 грн. - витрати за проведення експертного дослідження; 58 730,91 грн. - вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивачів; 15 000,00 грн. - оренда автомобіля Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 за період з 10 листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року; 6400,00 грн. – витрати на юридичну/правову допомогу; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів заподіяну їм моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів понесені судові витрати.
До позовної заяви додано розрахунок судових витрат у зв`язку з розглядом справи, у якому зазначено витрати у розмірі 4000 грн. на професійну правничу допомогу, надану згідно договору від 25 листопада 2019 (а.с.62-64) про надання юридичних послуг, актів виконаних робіт фахівцем у галузі права ОСОБА_4 , котрий приймав участь у справі на підставі довіреності, посвідченої нотаріально.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2019 року серії БД № 277186, 09 листопада 2019 року о 06:30 год водій ОСОБА_2 на перехресті пр. Ювілейний та вул. І.Сірка у м. Кам`янське, керуючи автомобілем MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем DEAWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду нього по лівій смузі та завершував розворот, чим порушив вимоги п. 12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КупАП.
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальний збиток. У своїх поясненнях водій автомобілю DEAWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_3 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що він начебто «близько 05:30 рухаючись по пр. Ювілейному у м. Кам`янське зупинився на світлофорі та зайняв ліву смугу для виконання розвороту з увімкненим сигналом повороту. Коли на світлофорі загорілось зелене світло він рушив з міста і відчув удар у ліву сторону свого автомобіля від автомобіля MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 . Але з обставинами, викладеними у протоколі, схемі до нього та поясненнях учасника ДТП – ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 не погодився, та в рамках провадження у справі № 209/3866/19 (3/209/1332/19) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП – порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.
Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у вищевказаній справі № 209/3866/19 (3/209/1332/19) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП провадження закрито.
Автомобіль DEAWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_3 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 . Вказані обставини встановлені працівниками ДАІ під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на праві власності ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ), яка нотаріально посвідченою довіреністю від 26 липня 2019 р. уповноважила ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ) – дружину позивача ОСОБА_2 , розпоряджатися вказаним автомобілем з правом його продажу за встановленим законом порядком та правом повного або часткового передоручення повноважень третім особам. Так, ОСОБА_3 надала право керування вказаним автомобілем своєму чоловіку ОСОБА_2 . Фактично даний автомобіль використовує позивач ОСОБА_2 як засіб отримання доходу для забезпечення потреб своєї сім`ї (надає послуги таксі), тобто автомобіль MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться у фактичному користуванні, володінні та розпорядженні саме позивача ОСОБА_2 . З 04 червня 2011 року по теперішній час позивачі перебувають у шлюбі, проживають разом, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет та спільне майно, придбане під час шлюбу, яким користуються на праві спільної сумісної власності. Під час перебування у шлюбі та спільного життя з 26 липня 2019 року позивач ОСОБА_3 набула право користування, розпорядження (з правом повного або часткового передоручення повноважень третім особам, з правом продажу, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позичку) автомобілем MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 , який з моменту набуття такого права знаходиться у володінні та користуванні чоловіка ОСОБА_3 – позивача ОСОБА_2 . Даний автомобіль використовується позивачем ОСОБА_2 в інтересах його дружини – позивача ОСОБА_3 , їх спільної дитини та їх сім`ї в цілому, та в якості автомобіля для надання послуг таксі.
Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 1047996, відповідачем ОСОБА_1 , як страхувальником, укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності зі страховою компанією «Мега-Гарант» - відповідачем 2, як страховиком.
Позивачем ОСОБА_2 31 грудня 2019 року на адресу відповідача – страховика СК «Мега-Гарант», з якою відповідач ОСОБА_1 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, запрошення про участь у проведенні незалежної судової авто-товарознавчої експертизи та заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, які залишені страховою компанією «Мега-Гарант» без реагування. Проте згідно умов договору страхування (п.33.2.) обов`язок повідомлення Страховика про настання страхового випадку покладається саме на Страхувальника, тобто на відповідача ОСОБА_1 , чого останній не вчинив, чим порушив умови договору.
Оскільки на особисте письмове звернення до страхової компанії «Мега-Гарант» відповіді позивач ОСОБА_2 не отримав, з метою отримання більшої інформації про зазначену страхову компанію ним через офіційний сайт Моторного транспортного страхового бюро України https://policy-web.mtsbu.ua/ було здійснено пошук відомостей щодо дійсності страхового полісу відповідача ОСОБА_1 . З отриманого витягу вбачається, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 1047996 – є не діючий.
Позивачем ОСОБА_2 31 грудня 2019 року також було направлено запрошення про участь у проведенні незалежної судової авто-товарознавчої експертизи на адресу відповідачів. Станом на момент подання позовної заяви відповідачами матеріальна шкода, завдана позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП не відшкодована, від зустрічі та проведення домовленостей відповідач ОСОБА_1 відмовляється, тобто в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відмовляється. Таким чином, майнова шкода заподіяна позивачу ОСОБА_2 з вини відповідача ОСОБА_1 на даний час не відшкодована.
Враховуючи вказані обставини, позивач ОСОБА_2 був вимушений особисто обрати експерта для визначення розміру майнової шкоди. Згідно висновку ТОВ «Агенство Незалежних Експертиз» (відділ судової автотоварознавчої експертизи) від 24 січня 2020 року щодо визначення суми матеріального збитку, який був заподіяний позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП, вартість відновлюваного ремонту автомобіля MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 становить 58 730,91 грн. Згідно квитанції про оплату наданих експертних послуг від 10 січня 2020 року позивачем ОСОБА_2 понесено витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 800,00 грн.
Внаслідок того, що автомобіль MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 , було пошкоджено та позивач ОСОБА_2 не мав змоги його використовувати як засіб заробітку (надання послуг таксі) та забезпечувати свою сім`ю, позивач ОСОБА_2 був вимушений орендувати інший автомобіль, а саме – Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується договором оренди автомобіля від 10 листопада 2019 року та Актом приймання-передачі автомобіля в оренду від 10 листопада 2019 року. Щомісячна орендна плата за автомобіль – Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 , згідно п. 2.1. договору оренди автомобіля від 10 листопада 2019 року встановлюється у розмірі 5 000,00 грн. Факт надання/отримання послуг та сплати/отримання щомісячної орендної плати за договором оренди автомобіля від 10 листопада 2019 року підтверджується Актами про надання послуг від 11 грудня 2019 року, від 11 січня 2020 року та від 10 лютого 2020 року. Отже, загальна вартість понесених позивачем ОСОБА_2 збитків на оренду іншого автомобіля (Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 ), за період з 10 листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року складає 15 000,00 грн.
Крім того, позивачу ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що він зазнав та продовжує зазнавати у зв`язку зі пошкодженням мого майна, зменшення його блага внаслідок порушення його матеріальних прав. Під час ДТП та після нього позивач ОСОБА_2 пережив значний нервовий стрес та постійні переживання за подальшу можливість заробляти грошові кошти та утримувати свою сім`ю. У зв`язку з тим, що він позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем, суттєво погіршився звичний уклад його життя. Відсутність власного транспорту призвела до того, що він вимушений більше часу витрачати на поїздки на основну роботу (в середньому на 2 години), що морально виснажує позивача ОСОБА_2 , залишає менше часу на спілкування з сім`єю, вихованню дитини та відпочинку. З вини відповідача ОСОБА_1 вже достатньо тривалий час позивач ОСОБА_2 відчуває хвилювання та думки про те, де взяти час та кошти на поїздки до органів судової влади, знайти та оплатити експерта, для визначення розміру майнової шкоди, отримати необхідні документи, отримати юридичні консультації та підготовку процесуальних документів. Все вказане значно посилюється поведінкою відповідача ОСОБА_1 як під час оформлення ДТП, так і по цей час, так як відповідач ухиляється від здійснення будь-яких дій щодо відшкодування заподіяної позивачу шкоди. Внаслідок незаконних та протиправних дій відповідача ОСОБА_1 , які виражаються в недотриманні відповідачем правил дорожнього руху, скоєнні відповідачем ДТП, внаслідок чого спричинення відповідачем автомобілю позивачів механічних пошкоджень, позивач ОСОБА_2 хвилювався де знайти грошові кошти на ремонт свого автомобілю, як йому в подальшому працювати та надавати послуги таксі, отримувати дохід щоб забезпечити свою сім`ю, де та за які кошти знайти інший автомобіль щоб продовжити працювати та надавати послуги таксі, що послугувало в подальшому неповноцінним матеріальним забезпеченням сім`ї позивача — дружини та малолітньої дитини. Внаслідок вищевказаних дій відповідача ОСОБА_1 в сім`ї позивачів з цього приводу часто виникали сварки, що породжували розлад нормального спілкування між членами сім`ї позивачів, порушенням внаслідок цього нормального психічного стану позивачів (дратівливість, стрес, депресія), порушення нормального сну, що також відображається на продуктивності роботи позивачів. Той факт, що позивач ОСОБА_2 був звинувачений у вчиненні адміністративного правопорушення в даному випадку з вини відповідача ОСОБА_1 , принижує честь, гідність та достоїнство позивача, оскільки він є порядним та законослухняним громадянином, та змусило позивача шукати собі досвідченого правозахисника/адвоката, від`їздити до суду для участі у справі № 209/3866/19 (3/209/1332/19) про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП, хвилюватися стосовного того, яке рішення прийме суд по ній. Внаслідок вищевказаного позивач вимушений звертатись за правовою допомогою та до суду за захистом своїх порушених прав, всі ці факти завдали позивачу моральну шкоду, яка виражається у постійних переживаннях, моральних стражданнях, неповноцінному сну, приниженні його честі і гідності як людини, так і порядного громадянина. Заподіяну моральну шкоду позивачі оцінюють у розмірі 20 000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди позивачі виходили враховуючи зазначені обставини, розмір спричиненої матеріальної шкоди, в тому числі витрати, пов`язані із поданням даної позовної заяви до суду.
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 58730 грн. 91 коп., у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.; судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 6400 грн., витрат за проведення експертного дослідження в сумі 1800 грн., на сплату судового збору 1681 грн. 60 коп.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АТ Страхова компанія “Мега-Гарант” про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2019 року серії БД № 277186, 09 листопада 2019 року о 06:30 год водій ОСОБА_2 на перехресті пр. Ювілейний та вул. І. Сірка у м. Кам`янське, керуючи автомобілем MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем DEAWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався попереду нього по лівій смузі та завершував розворот, чим порушив вимоги п. 12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КупАП.
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. В рамках провадження у справі № 209/3866/19 (3/209/1332/19) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у вищевказаній справі № 209/3866/19 (3/209/1332/19) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КупАП провадження закрито. Згідно Постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 209/3866/19 (3/209/1332/19) в діях позивача ОСОБА_2 не встановлено складу адміністративного правопорушення, він не порушував правила дорожнього руху.
Автомобіль DEAWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_3 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 . Вказані обставини встановлені працівниками поліції під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на праві власності ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ), яка нотаріально посвідченою довіреністю від 26 липня 2019 року уповноважила ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ) – дружину позивача ОСОБА_2 , розпоряджатися вказаним автомобілем з правом його продажу за встановленим законом порядком та правом повного або часткового передоручення повноважень третім особам. Так, ОСОБА_3 надала право керування вказаним автомобілем своєму чоловіку ОСОБА_2 .
Внаслідок того, що автомобіль MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 , було пошкоджено та позивач ОСОБА_2 не мав змоги його використовувати як засіб заробітку (надання послуг таксі) та забезпечувати свою сім`ю, позивач ОСОБА_2 стверджує, що був вимушений орендувати інший автомобіль, а саме – Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується договором оренди автомобіля від 10 листопада 2019 року та Актом приймання-передачі автомобіля в оренду від 10 листопада 2019 року. Щомісячна орендна плата за автомобіль – Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 , згідно п. 2.1. договору оренди автомобіля від 10 листопада 2019 року встановлюється у розмірі 5 000 грн. Факт надання/отримання послуг та сплати/отримання щомісячної орендної плати за договором оренди автомобіля від 10 листопада 2019 року підтверджується Актами про надання послуг від 11 грудня 2019 року, від 11 січня 2020 року та від 10 лютого 2020 року. Отже, загальна вартість понесених позивачем ОСОБА_2 збитків на оренду іншого автомобіля (Opel Vectra, д.н. НОМЕР_1 ), за період з 10 листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року складає 15 000,00 грн.
Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 1047996, відповідачем ОСОБА_1 , як страхувальником, укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності зі страховою компанією «Мега-Гарант» - відповідачем 2, як страховиком.
Позивачем ОСОБА_2 31 грудня 2019 року на адресу відповідача – страховика СК «Мега-Гарант», з якою відповідач ОСОБА_1 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, запрошення про участь у проведенні незалежної судової авто-товарознавчої експертизи та заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, які залишені страховою компанією «Мега-Гарант» без реагування. Проте згідно умов договору страхування (п.33.2.) обов`язок повідомлення Страховика про настання страхового випадку покладається саме на Страхувальника, тобто на відповідача ОСОБА_1 , чого останній не вчинив, чим порушив умови договору.
Оскільки на особисте письмове звернення до страхової компанії «Мега-Гарант» відповіді позивач ОСОБА_2 не отримав, з метою отримання більшої інформації про зазначену страхову компанію ним через офіційний сайт Моторного транспортного страхового бюро України https://policy-web.mtsbu.ua/ було здійснено пошук відомостей щодо дійсності страхового полісу відповідача ОСОБА_1 . З отриманого витягу вбачається, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 1047996 – є не діючий (переоформлено іншим договором).
Позивачем ОСОБА_2 31 грудня 2019 року також було направлено запрошення про участь у проведенні незалежної судової авто-товарознавчої експертизи на адресу відповідачів. Станом на момент подання позовної заяви відповідачами матеріальна шкода, завдана позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП не відшкодована, від зустрічі та проведення домовленостей відповідач ОСОБА_1 відмовився, тобто в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки.
ОСОБА_2 був вимушений особисто обрати експерта для визначення розміру майнової шкоди. Згідно висновку ТОВ «Агенство Незалежних Експертиз» (відділ судової автотоварознавчої експертизи) від 24 січня 2020 року щодо визначення суми матеріального збитку, який був заподіяний позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП, вартість відновлюваного ремонту автомобіля MAZDA 626, номерний знак НОМЕР_2 становить 58 730,91 грн. Згідно квитанції про оплату наданих експертних послуг від 10 січня 2020 року позивачем ОСОБА_2 понесено витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1 800,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивачі є подружжям та вони спільно володіють набутим під час шлюбу майном, в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та частково відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна; у задоволенні позовних вимог в частині вартості оренди позивачем іншого автомобіля слід відмовити у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів здійснення діяльності, котра підлягає обов`язковому ліцензуванню. При задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди до відповідача ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з обставин позову, зокрема, врахував що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача закрито з реабілітуючих підстав, постанова суду набрала законної сили; дорожньо-транспортна пригода може статись виключно за умов порушення ПДР її учасниками; у даному випадку інших учасників, крім позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 у ДТП не було, таким чином завдання матеріальної та моральної шкоди позивачам є наслідком дій відповідача ОСОБА_1 , оскільки вказану обставину не спростовано у суді шляхом надання суду достовірних та належних доказів.
Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
При цьому, підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам надані такі роз`яснення: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування (п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4).
Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі посилались на те, що постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2019 року справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КупАП відносно ОСОБА_2 - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. За висновками зазначеної постанови суду можна дійти висновку, що відповідач ОСОБА_1 є винним у створенні аварійної ситуації, яка привела до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачам завдана майнова шкода.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Проте, жодного належного та допустимого доказу винуватості саме відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди стороною позивача суду надано не було. 
З врахуванням відсутності беззаперечної вини  ОСОБА_1 застосування принципу презумпції вини заподіювача шкоди відносно останнього не можливо так як і не має підстав вважати, що виключно дії ОСОБА_1 перебували в причинно-наслідковому зв`язку з настанням події даної ДТП на підставі чого настає цивільно-правова відповідальність відповідача. 
Суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 58730 грн. 91 коп.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Позивачами жодним чином не доведено факту завдання відповідачем їм моральної шкоди, а отже в цій частині позовних вимог також слід відмовити. 
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства Страхова компанія “Мега-Гарант” є законним та обґрунтованим, а отже підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір з кожного по1260, 75 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, - 
П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 — скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди та судових витрат — відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір з кожного по1260, 75 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку. 
Головуючий суддя         Н.М. Деркач
Судді         Т.Р. Куценко
                                                                        І.Ю. Ткаченко