Ухвала
іменем України 
10 грудня 2021 року
м. Київ
Справа № 672/361/19
Провадження № 51- 5566 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 3 вересня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 травня 2019  року  ОСОБА_5  засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк на один рік з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 3 вересня 2021 року у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 – адвоката ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 травня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12019240120000049 від 2 березня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.  185 КК України, відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто адвокату ОСОБА_4 .
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
При цьому захисник вважає пропущений строк на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 поважним з таких підстав. Так, 30 червня 2021  року між засудженим ОСОБА_5 та ним (адвокатом) було укладено договір про надання правової допомоги. У зв`язку з відсутністю постійного місця роботи та грошових коштів засуджений не мав змоги укласти договір на надання правничої допомоги, а порядок та спосіб оскарження вироку суду був невідомий та незрозумілий у зв`язку з відсутністю юридичної освіти. Крім того, фактично через дії працівників поліції, що виразились у порушенні права на захист під час досудового слідства та судового розгляду (побоювання за своє життя та членів своєї родини через погрози працівників Городоцького відділу поліції), які постійно погрожували позбавити волі в разі невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення. Також зазначає, що факт наявності погроз зі сторони працівників поліції підтвердився під час підготовки апеляційної скарги захисником (кримінальне провадження № 12019240120000049 від 02.03.2019). 
Окрім того, захисник вказує на наявність карантинних заходів, запроваджених на території України. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію ухвали апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Крім того, ч. 3 ст. 395 КПК передбачає, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, колегія суддів апеляційного суду зазначила, що у відповідності до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
При цьому суд наголосив на тому, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок Городоцького районного суду було проголошено 15 травня 2019 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , котрий у той же день отримав його копію.У вироку суду зазначений порядок та строк оскарження судового рішення. Апеляційну ж скаргу на судове рішення захисник ОСОБА_4 подав лише 26 липня 2021 року, тобто через понад два роки, пропустивши тим самим передбачений ч. 2 ст. 395 КПК України строк на його оскарження.
Враховуючи викладене, а також тривалість часу, який минув з дня ухвалення вироку суду і до дня звернення захисником ОСОБА_4 з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду (понад два роки), вказану у клопотанні захисника ОСОБА_4 причину пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду колегія суддів апеляційного суду правильно не визнала поважною. При цьому наголосивши на тому, що доводи захисника про те, що ОСОБА_5 через відсутність грошових коштів не мав можливості укласти договір з адвокатом, також не можуть бути підставою для поновлення строку, оскільки ОСОБА_5 не був позбавлений можливості звернутися за безоплатною правовою допомогою. 
Крім того, суд апеляційної інстанції акцентував на тому, що будь-яких поважних причин для поновлення цього строку апелянт у клопотанні з цього приводу не вказав, не зазначив він таких і при розгляді клопотання апеляційним судом.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вже зазначалося, апеляційний суд обґрунтовано послався на вимоги ч. 1 ст. 117 КПК України, якою передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 з наведеними в ній доводами, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Зазначені в його касаційній скарзі мотиви для скасування ухвали апеляційного суду є неспроможними, оскільки захисник не навів жодної поважної причини для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 та порушення апеляційним судом норм кримінального процесуального закону при постановленні судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд 
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 3 вересня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                              ОСОБА_3