ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10393/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 листопада 2021 року                                                                                    м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                              Кучми А.Ю., 
суддів                                                  Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
-          визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 19.07.2021;
-          визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;
-          зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області розглянути запит від 19.07.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Ніжинського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва, з місцями їх розташування.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи невиконання умов ухвали про залишення позовної заяви без руху, позов підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що він усунув недоліки зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху у законодавчо визначений спосіб.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано адміністративний позов до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху та позивачу встановлено п`ятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліків поданої позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів; копії паспорта та ідентифікаційного номера для суду.
07.09.2021 на виконання вимог ухвали суду, позивачем через електронний суд надіслано заяву про усунення недоліків, в якій зазначає, що обов`язок подачі позивачем до суду доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи позовної заяви встановлений частиною 2 статті 161 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та застосовується виключно до суб`єктів владних повноважень при їх зверненні.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ухвали суду від 06.09.2021 позивачем у повному обсязі не виконано, недоліки, зазначені в ухвалі суду, зокрема, щодо необхідності подання до суду оригіналу доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів, копії паспорта та ідентифікаційного номера для суду позивачем не усунуто, тому наявні підстави для повернення позовної заяви згідно п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліків, які полягали в ненаданні доказів надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Судова колегія вважає, що для вірного вирішення спірних правовідносин слід встановити дійсність встановленого судом першої інстанції недоліку.
Наказом Державної судової адміністрації України №628 від 22 грудня 2018 року запроваджено тестову експлуатацію підсистеми «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах України, під час якої усі місцеві та апеляційні суди у ході тестового режиму експлуатації підсистеми зобов`язані дотримуватись вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26 листопада 2010 року у відповідній редакції (далі - Положення).
Згідно наказу ДСА України від 01.06.2020 №247 «Про запровадження в дослідну експлуатацію підсистем «Електронний суд» та «Електронний кабінет» запроваджено з 1 червня 2020 року в дослідну експлуатацію підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет» (далі - Підсистеми) у всіх місцевих та апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду (далі - пілотні суди).
З 22 грудня 2018 року надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису, що зроблено позивачем.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Наведені правові норми КАС України конкретизують характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, а тому приписи статті 44 КАС України є обов`язковими для усіх учасників справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 44 КАС України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Керуючись саме даною нормою, суд першої інстанції визначив підстави для залишення позовної заяви позивача без руху.
Слід звернути увагу, що спеціальною статтею щодо порядку подачі позовної заяви, зокрема, в частині визначення документів, що додаються до неї є ст. 161 КАС України.
Відповідно до ч.1, 2 вказаної статті КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.
У разі подання до суду документів в електронній формі суб`єкт владних повноважень зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Аналіз вказаних норм свідчить, що в разі подання до суду документів в електронній формі, обов`язок надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів виникає тільки у суб`єкта владних повноважень, що передбачено останніми змінами.
Із урахуванням наведеного, вимоги суду першої інстанції щодо надання позивачем доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів є помилковими.
Відповідно до ч.2 ст. 174 КАС України одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Судова колегія звертає увагу, що в даному випадку позовну заяву подано фізичною особою через підсистему «Електронний суд», а тому відсутні підстави вважати, що у суду існує необхідність в отриманні копій позовної заяви, яка сформована і подана у вигляді електронного документу.
Додатково судова колегія звертає увагу, що введення норми щодо зобов`язання учасника справи надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів нівелює сенс використання модулю «Електронний суд», перевага якого полягає якраз у можливості не мати необхідності виготовлення багатьох копії документів на папері.
Крім того, враховуючи функціонал даного модулю, виконати обов`язок надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів неможливо технічно, оскільки сам процесуальний документ, який подається до суду (наприклад, позовна заява, відзив, клопотання, тощо) створюється у самій системі та за її ж допомогою відправляється до суду, а у паперовому вигляді не існує взагалі.
Таким чином, до відправлення документу за допомогою підсистеми «Електронний суд» самого документу, відправити його копію звичайною поштою неможливо, оскільки самого документу у паперовому вигляді та його копій не існує.
Підсумовуючи вищевикладене, повернення позовної заяви в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Також колегія суддів зауважує, що подання позовної заяви за допомогою підсистеми «Електронний суд» передбачає використання особистого електронного підпису особи та ідентифікує особу користувача, що в свою чергу дає можливість підтвердити процесуальну дієздатність позивача. Крім того, оригінали документів, зокрема паспорт та ідентифікаційний код, суд вправі дослідити під час розгляду справи по суті у разі виникнення будь-яких сумнівів.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Колегія суддів зазначає, що помилковий висновок суду першої інстанції про не усунення недоліків позовної заяви без врахування обставин зазначених у заяві позивача від 07.09.2021, який мав наслідком повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України та прийняття оскаржуваного рішення, фактично перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлено 02.11.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 
                                                                                                                          В.О. Аліменко
                                                                                                              Л.В. Бєлова