ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/8343/20                                        Головуючий суддя І інстанції Назаренко О. В.
Провадження № 22-ц/818/4640/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року                                                                                м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Назаренко О.В., по цивільній справі № 635/8343/20 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №635/8343/20 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за централізоване опалення та гарячу воду,

встановив :

09 грудня 2020 року КП «ХТМ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1 
29 грудня 2020 року судом було видано судовий наказ, яким стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», суму заборгованості за спожите опалення та гарячу воду за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 р. в розмірі 29609 гривень 02 копійки ; стягнуто з   ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», судовий збір у розмірі 210 гривень 20 копійок; стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 3% річних в розмірі 135 гривень 08 коп., інфляційні витрати у сумі 1911 гривень 22 копійки.
14 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу №635/8343/20 щодо стягнення з неї на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за централізоване опалення та гарячу воду.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначено, що він починаючи з 18 жовтня 2016 року не являється ні споживачем, ні особою, яка проживає чи перебуває в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , житлово-комунальними послугами за вказаною адресою особисто не користувалася, за цією адресою вона лише зареєстрована, а фактично проживає і працює у смт Троїцьке Луганської області та проживає за адресою АДРЕСА_2 , на підтвердження чого нею було надано довідку з місця роботи (а.с.22).
У поданій заяві містилося клопотання про поновлення пропущеного строку. В обґрунтування клопотання заявник посилалася на те, що не знала про існування судового провадження з видачі наказу, не отримувала ні копії заяви про видачу судового наказу ні доданих до неї документів, про його існування дізналася під час телефонного спілкування з представником КП «ХТМ» та переглянувши ЄДСР переконалась у цьому.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2021 року заяву про скасування судового наказу №635/8343/20 повернуто без розгляду заявнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить поновити строк, передбачений ч.1 ст.170 ЦПК України пропущений з поважних причин та скасувати судовий наказ від 29 грудня 2020 року.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про скасування судового наказу може бути повернута боржнику виключно у визначених ЦПК України випадках. За відсутності таких підстав суд має постановити ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Тобто, сам лише факт подання заяви про скасування судового наказу у встановлений ЦПК України строк, яка відповідає формі та змісту, встановленим цим кодексом, є безумовною підставою для скасування судового наказу. Зазначає, що статтею 170 ЦПК України, якою визначений вичерпний перелік документів, що додаються до заяви, не вимагається від боржника подавати суду докази неправомірності вимог стягувача, а тому заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ЦПК України. При постановленні ухвали судом першої інстанції безпідставно не враховано наведені ОСОБА_1 відомості на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача. Вважає, що між сторонами існує спір про право щодо нарахувань, періоду та суми заборгованості.
Зазначила у скарзі, що як на підставу скасування ухвали суду посилається на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам, зазначеним в клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу.
Зокрема в клопотанні зазначено, що поштову кореспонденцію, зокрема направлений судом судовий наказ нею не отримано з поважних причин, оскільки вона проживає та працює за 300 км від смт Пісочин, поштове відправлення №6245803520245 було повернуто на адресу суду «За закінченням терміну зберігання» тобто про існування судового наказу остання знати не могла, судом не взято це до уваги.
Скаржник вважає, що вказана обставина є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про скасування судового наказу, що не враховано судом першої інстанції.
Крім цього, як на підставу скасування ухвали вказував на те, що між сторонами існує спір про право, оскільки вона зверталася із претензіями до стягувача 10.11.2018, 24.11.2018, 13.12.2018, 27.12.2018 також із заявою про зменшення розміру сплати за не спожиті послуги у зв`язку з тимчасовою відсутністю згідно довідки з місця роботи (а.с.36-40), а тому вирішення справи підлягає розгляду в порядку позовного провадження.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч 2. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Крім того, згідно ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи заяву заявнику, суд  першої   інстанції  виходив  з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження при дослідженні матеріалів справи, у судді немає доказів того, коли ОСОБА_1 отримала судовий наказ, а доказів на підтвердження отримання судового наказу заявником суду не надано, клопотання про поновлення строку нею не подано.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права та матеріалам справи.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й обставини, які свідчать про повну чи часткову необгрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обгрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.
Суд першої інстанції не врахував зазначених норм ЦПК України не взяв до уваги, що докази, якими заявник обгрунтовує свої заперечення можуть бути подані при розгляді заяви про скасування судового наказу.
Зі змісту заяви про скасування наказу, в також доводів апеляційної скарги вбачається, що заявником наведено аргументи на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача та зазначено про існування між сторонами спору щодо нарахувнь, періоду та суми заборгованості.
Подання заяви про скасування судового наказу у встановлений ЦПК України строк, яка відповідає формі та змісту встановленим цим Кодексом, є безумовною підставою для скасування судового наказу.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 171ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2020 року судом було видано судовий наказ, яким стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», суму заборгованості за спожите опалення та гарячу воду за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 р. в розмірі 29609 (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`ять) гривень 02 копійки ; стягнуто з   ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», судовий збір у розмірі 210 (двісті десять) гривень 20 копійок; стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 3% річних в розмірі 135 (сто тридцять п`ять) гривень 08 коп., інфляційні витрати у сумі 1911(одна тисяча дев`ятсот одинадцять) гривень 22 копійки.
Згідно з ч. 1 ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.
Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Як передбачено ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За приписами частини 2 статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу повертається лише в тому випадку, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Звертаючись до суду із заявою про скасування судового наказу, у якій міститься клопотанням про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 посилалася на те, що про існування спірного судового наказу остання не знала про існування судового провадження з видачі наказу, не отримувала ні копії заяви про видачу судового наказу ні доданих до неї документів, про його існування дізналася під час телефонного спілкування з представником КП «ХТМ» та переглянувши ЄДСР переконалась у цьому.
Зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а проживає і працює у смт Троїцьке Луганської області та проживає за адресою АДРЕСА_2 , на підтвердження чого нею було надано довідку з місця роботи (а.с.22).
Судова колегія критично відноситься до висновку суду першої інстанції  щодо неможливості встановлення того, коли ОСОБА_1 отримала судовий наказ, у зв`язку із тим, що поштове відправлення №6245803520245 було повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.15).
Так як дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали  із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо повернення заяви боржникові з підстав пропущення строку подання заяви без зазначення поважних причин такого пропуску є помилковим.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України  днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до ст. 272 цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Оскільки набрання судовим наказом законної сили пов`язується з моментом вручення його копії боржнику, а невручення копії наказу порушує конституційні засади здійснення судочинства (зокрема, ч. 2 і ч. 4 ст. 129 Конституції), а також принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, заявник, звернувшись до суду в травні 2021р. з заявою про скасування судового наказу, мав право на визнання причин пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу від 29.12.2020 р. поважними та поновлення цього строку.
Суд зазначеним обставинам та положенням закону належної правової оцінки не надав та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу поважними та повернув з цих підстав заяву заявнику як подану з пропуском строку на подачу заяви.
Аналіз зазначених вище дій суду свідчить про те, що надто суворе дотримання судом правил процесуального законодавства в даному випадку фактично позбавило ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на оскарження судового наказу, що свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Колегія суддів вважає, що повертаючи заяву позивача, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму у трактуванні процесуального законодавства, що визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Отже, матеріалами справи підтверджуються викладені ОСОБА_1 обставини про поважність пропуску строку, однак суд не дослідив вказаних обставин, не вирішив питання про поновлення пропущеного строку щодо скасування судового наказу, не з`ясував причини його пропущення заявником.
Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий         В.Б.Яцина.

Судді          А.В.Котелевець.

О.М.Хорошевський.