ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року	Львів	Справа № 140/5263/21 пров. № А/857/16317/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Курильця А.Р.; Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, прийняте суддею Смокович В.І., в м.Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/5263/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправними дії щодо неврахування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та невиплаті індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року; визнати протиправними дії щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі – Порядок № 1078) при нарахуванні індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року; зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року в сумі 85984,21 грн, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року в сумі 93827,87 грн, з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення № 1078.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17 червня 2006 року по 17 червня 2020 року проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, зокрема, в період з 01 жовтня 2008 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2020 року № 359-ос позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Однак, виходячи з відомостей які були надані військовою частиною НОМЕР_1 , а саме довідки про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, особистих карток грошового забезпечення за 2017-2020 роки та листа від 20 квітня 2021 року №11/3605  позивачем було встановлено, що відповідач у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року протиправно не застосовує січень 2008 року як місяць за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць); у період з 01 березня 2018 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року протиправно ігнорує вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. 
Вказує, що визначення базового місяця для розрахунку індексації з грудня 2015 року залежить виключно від зміни посадового окладу за посадою згідно рішень Уряду і такими місяцями є січень 2008 року та березень 2018 року, - місяці у яких набрали чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.
Вважає, що не застосування відповідачем з 01 грудня 2015 року базового місяця індексації січень 2008 року є протиправним, оскільки посадові оклади військовослужбовців за посадами з січня 2008 року по лютий 2018 року були незмінними та сума індексації грошового забезпечення, яка не була нарахована та виплачена відповідачем.
Окрім того, відповідач протиправно не застосував вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував йому індексацію грошового забезпечення в фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі відповідно до чинного законодавства, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.
Зазначає, що такі дії відповідача призвели до того, що йому в неповному обсязі проводили нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а в деякий період служби і взагалі не здійснювалася виплати індексації, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто, що загальна сума індексації грошового забезпечення, яка мала б бути виплачена за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року становить 85984,21 грн та за період з 01.03.2018 року по 31.07.2019 року і з 22.02.2020 року по 17.06.2020 року не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення на суму 93 827,87 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року (з урахуванням виплачених сум) відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Сторони подали апеляційні скарги, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і неповного з`ясування обставин справи.
Позивач в обгрунтування вимог апеляційної скарги покликається на ненадання правової оцінки щодо застосування базового місяця індексації в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, що є предметом спору; не досліджено чи враховано відповідачем при  нарахуванні індексації у період з 01.03.2008 року по 31.07.2019 року та з 22.02.2020 року по 17.06.2020 року вимоги абзаців 4 – 6 п.5 Порядку № 1078, що є предметом спору.
Посадовий оклад за посадою, яку ОСОБА_1 займав до березня 2018 року востаннє підвищувався 01 січня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, то відповідно до Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець (працівник), а саме - з лютого 2008 року. У свою чергу, в березні 2018 року у зв`язку з перевищенням порогу індексації у січні 2018 року, - змінюється величина приросту індексу споживчих цін та відповідно збільшується сума індексації, яка у березні 2018 року становить 4463,15 грн
Вважає, що судом першої інстанції при дослідженні питання дискреційних повноважень відповідача та обрання способу відновлення порушеного права, не враховано правову позицію викладену в постановах Верховного Суду.
Просить змінити рішення суду, задовольнивши позов в повному обсязі з врахуванням зазначення базового місяця.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) віднесено до складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м.Львів), у зв`язку з упорядкуванням системи управління Державної прикордонної служби України та організаційно-штатними змінами, згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 04.11.2019 року № 69 дск «Про визначення складу Державної прикордонної служби України» (набув чинності з 20.12.2019 року).
Згідно Директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України від 19.05.2021 року № 70 дск (з обмеженим доступом) «Про переведення на новий штат органу охорони державного кордону Державної прикордонної служби», з 01 серпня 2018 року, одне із найменувань відповідача за територіальним принципом – ІНФОРМАЦІЯ_2 було виключено із списку діючих найменувань.
З 1992 року назва відповідача, яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань – військова частина НОМЕР_1 .   
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених Луцькому прикордонному загону коштів.
Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.
Сторони подали відзиви на апеляційні скарги.
Позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а його – задоволити.
Відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника 6 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22 лютого 2020 року №108-ос майора ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.
Наказом начальника 6 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 117 червня 2019 № 359-ос майора ОСОБА_1 (П-005022), начальника відділу активних заходів головного оперативно-розшукового відділу, звільнено з військової служби в запас наказом начальника Західного регіонального управління від 12 червня 2020 року № 274-ОС за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
За період з грудня 2015 року по  червень 2020 року позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення: у грудні 2015 року -  675,15 грн (за червень 2015 року), у січні 2019 року – 71,08 грн, у лютому 2019 – 71,08 грн, у березні 2020 року – 216,51 грн, у квітня 2020 року – 216,51 грн, у травні 2020 року – 216,51 грн, у червні 2020 року – 122,69 грн.
Вказані обставини підтверджуються особистими картками грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2015-2020 роки, довідкою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по червень 2020 року.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення протиправною, позивач звернувся до суду. 
Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що військова частини НОМЕР_1 в період з 01 грудня 2015 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року проводила позивачу нарахування індексації не в повному обсязі та без урахування положень пункту 5 Порядку № 1078.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно із п.4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до п.5 Порядку № 1078 (проведення індексації грошових доходів населення) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Враховуючи наведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи в тому числі військовослужбовців.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
На підставі аналізу наведених положень законодавства апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Судом встановлено, що позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення: у січні 2019 року – 71,08 грн, у лютому 2019 – 71,08 грн, у березні 2020 року – 216,51 грн, у квітня 2020 року – 216,51 грн, у травні 2020 року – 216,51 грн, у червні 2020 року – 122,69 грн, натомість в період з грудня 2015 року по грудень 2018 року та з квітня 2019 року по липень 2019 року індексація грошового забезпечення проведена не була.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - Постанова № 1294), якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 (набрала чинності з 01 січня 2008 року), тобто датою, з якою позивач пов`язує прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації за періоди з 20 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова № 704), якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме з 01 березня 2018 року.
В межах спірного періоду, індексація грошового забезпечення позивачу почала нараховуватись та виплачуватись лише з грудня 2018 року.
В матеріалах справи відсутні докази і такі не надано суду апеляційної інстанції, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення у періоди з 01 грудня 2015 року по 31 липня 2019 року та з 22 лютого 2020 року по 17 червня 2020 року, що свідчить про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 .
Щодо вимоги про визнання протиправними дії щодо неврахування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та невиплаті індексації грошового забезпечення в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року в сумі 85984,21 грн, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що на відповідача покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за наявності підстав, оскільки згідно пункту 5 Порядку № 1078 місяць, у якому підвищено заробітну плату, вважають базовим для індексації за дотримання таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.
Судом встановлено, що в період з грудня 2015 року по грудень 2018 року та з квітня 2019 року по липень 2019 року ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення проведена не була.
Питання застосування базового місяця відповідачем при нарахуванні позивачу індексації є передчасним, оскільки права позивача щодо правильного визначення базового місяця ще не порушені, а тому вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця січня 2008 року не підлягає задоволенню, що правильно вказав суд першої інстанції і з чим погоджується колегія суддів.
Щодо вимог позивача про суму індексації грошового забезпечення за спірний період, то суд першої інстанції правильно зазначив, що не вправі визначати конкретні суми індексації грошового забезпечення позивача, які слід виплатити, оскільки обчислення таких сум належить до відання компетентних структур відповідача.
Судом першої інстанції вірно застосовано правові позиції Верховного Суду у даній категорії справ.
Щодо покликання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів вважає таке безпідставним, оскільки індексація є складовою частиною заробітної плати, а в разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутись до суду про стягнення індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянтів, які наведені у поданих апеляційних скаргах, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись ст. ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 140/5263/21, - без змін.  

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула