УХВАЛА

02 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  908/1206/20 

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду
суддя-доповідач О. О. Мамалуй 
розглянувши матеріали касаційної скарги об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лермонтово" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р.
у складі колегії суддів: Т. А. Верхогляд - головуючий, Л. М. Білецька, Ю. Б. Парусніков
на додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2021р.
суддя: Н. А. Колодій
та на рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2021р.
суддя: Н. А. Колодій
за позовом 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ЕксімТрейдінг";
2. Фізичної особи ОСОБА_1 
до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лермонтово"
про визнання протиправними та скасування рішення загальних зборів від 07.09.2018р. (протокол №1/18/зз) та від 19.09.2019р. (протокол №2/19/зз) в частині встановлення розміру загальних внесків на утримання багатоквартирного будинку

ВСТАНОВИВ:

ОСББ "Лермонтово" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р., на додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2021р. та на рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2021р. у справі №908/1206/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з абзацами 2 та 3 п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

З тексту касаційної скарги вбачається, що скарга, в частині оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р. та рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2021р. у справі №908/1206/20, подається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, Верховний Суд звертає увагу, що скаржник не зазначив конкретних підстав касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р. та додаткового рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2021р. у справі №908/1206/20, передбачених ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України з належним обґрунтуванням цих підстав відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України. 

Оскільки ОСББ "Лермонтово" у касаційній скарзі не зазначило конкретних підстав касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р. та додаткового рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2021р. у справі №908/1206/20, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга в цій частині оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Скаржником до касаційної скарги не додано документ, який підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. 

Абзацом 2 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно з пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Оскільки позовна заява була подана у 2020 році, а прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020р. встановлено у розмірі - 2 102, 00 грн., з урахуванням вимог касаційної скарги, за її подання у даному випадку необхідно було сплатити 16 816, 00 грн. ((8 408, 00 грн. (2 вимоги немайнового характеру від двох позивачів) Х 200%). 

Згідно з ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 

Частиною 5 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги.

Верховний Суд вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення зазначених вище недоліків, а саме для зазначення передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України підстав касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р. та додаткового рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2021р. у справі №908/1206/20.

Також скаржнику необхідно надати суду документ про сплату судового збору в розмірі 16 816, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСББ "Лермонтово" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021р., на додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2021р. та на рішення господарського суду Запорізької області від 11.02.2021р. у справі №908/1206/20 залишити без руху.

2. Надати ОСББ "Лермонтово" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 

3. Попередити ОСББ "Лермонтово" про те, що неусунення недоліків скарги протягом установленого строку є підставою для її повернення скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                       О. О. Мамалуй