ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/783/21  Номер провадження 33/814/626/21	Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 року 	м. Полтава  	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
з участю секретаря Філоненко О.В.
адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Нагайник М.Г.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Диканського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 
Згідно з постановою судді,  13 вересня 2021 року близько 00 год. 55 хв. по провулку Белінського в селищі Диканька Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем АCURA МДХ, державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Таким чином, водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема апелянт посилається на безпідставність зупинки працівниками поліції автомобіля, не повне заповнення протоколу про адміністративне правопорушення, де не зазначено точне місце скоєння правопорушення, внесені неправдиві дані щодо наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння, невідповідність номерів бодікамери. Також вказує на розбіжності часу фіксування правопорушення автомобільним відеореєстратором та записами з нагрудних камер поліцейських. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення захисника правопорушника, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є протокол серії ДПР 18№ 159101 від 13.09.2021 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , від підпису та отримання копії протоколу якого він відмовився, що доводиться записами з відеореєстратора поліцейського автомобіля та нагрудних бодікамер працівника поліції ВІ 0116, які є належними доказами та здійснені у відповідності до положень ст. 266 КУпАП. 

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 . 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, в редакції на час скоєння правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
В даному випадку працівниками поліції здійснювалась фіксація всіх обставин адміністративного правопорушення а саме: зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відмова водія від пред`явлення документів на право керування транспортним засобом та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння на місці, в медзакладі або відмовитися від огляду, складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Всі перераховані обставини зафіксовані та відображені на відеозаписах, які приєднані до справи. 
Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» однією з підстав для зупинки транспортного засобу є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Згідно запису з бодікамери працівника поліції вбачається, що підставою зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стала отримана ними інформація щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.
На другій хвилині спілкування працівником поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці, оскільки відчувався різкий запах алкоголю, на що той відмовився. В ході подальшої співбесіди патрульним поліцейським повторно було запропоновано водію пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я, а також відмовитися від проходження огляду, на що водій наполегливо запропонував виключити зйомку та почав погрожувати поліцейським.
Долучений до матеріалів справи відеозапис доводить в повному обсязі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги стосовно розбіжностей в часі щодо фіксування правопорушення, неповне зазначення в протоколі номера бодікамери, неналежність відеозапису з огляду на відсутність цифрового підпису та інше, фактично дублюють заперечення адвоката Нагайника М.Г. надані ним під час розгляду справи в суді першої інстанції, яким суд дав чітку та обґрунтовану оцінку, зазначивши, що останні не спростовують сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками такого сп`яніння.
Висловлені в апеляційній скарзі заперечення щодо дій працівників поліції не спростовують наявність в діях притягнутого складу адміністративного проступку, відповідальність за яке встановлює ч.1 ст. 130 КУпАП, фактично носять лише формальний характер та не доводять відсутність складу та події правопорушення. 
Інших доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини правопорушення, апелянтом не наведено. 
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна