Справа № 302/846/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10.11.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/887/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22. 09. 2020. 
Цією постановою з урахуванням постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26. 01. 2021 про виправлення описки: 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , непрацююча, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, однак провадження у справі закрито, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення з оголошенням ОСОБА_1 усного зауваження. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 742728 від 01. 09. 2020 постанови судді від 22. 09. 2020 вбачається, що  ОСОБА_1  не забезпечила належним чином умов виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,    ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 01. 09. 2020 біля 14 год., на вул. у с. Присліп, Міжгірського району, Закарпатської області перебував у стані сп`яніння.
На вказану постанову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Міжгірського районного суду від 22. 09. 2020 скасувати та закрити провадження у справі відносно неї на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказів її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП немає. Зазначає, що що її син дійсно прийшов додому у стані сп`яніння а спиртні напої йому продали у міському магазині про, що вона сама повідомила в телефонному режимі до Міжгірського відділення поліції і вказала про продаж алкогольних напоїв неповноліній особі, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення саме на неї, а не на працівників магазину. Окрім того вказує на те, що як у протоколі про адміністративне правопорушення так і у висновку судді про стан сп`яніння, містяться помилки, зокрема, у прізвищі, місці проживання та місці вчинення адміністративного правопорушення, що на її думку, тягне за собою закриття справи за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

-2-

Будучи неодноразово належним  чином повідомленими про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1  та її захисник - адвокат Рішко С.І.  на розгляд справи щодо ОСОБА_1  не з1явилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Рішко С.І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що згідно протоколу  серіїАПР 18 № 742728 від 01. 09. 2020 стверджується, що  ОСОБА_1  не забезпечила належним чином умов виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,    ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 01. 09. 2020 біля 14 год. на вул. у с. Присліп, Міжгірського району, Закарпатської області перебував у стані сп`яніння.
Вищезазначене також підтверджується рапортом старшого інспектора Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Бряник І.І. від 01. 09. 2020, з якого вбачається, що виїздом ГРПП на місце події встановлено, неповнолітній син заявниці ОСОБА_1 01. 09. 2020 о 14 год. 16 хв. прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3).
Згідно висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 65 від 01. 09. 2020 встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,04 проміле). 
З пояснень ОСОБА_1 від 01. 09. 2020 слідує, що цього дня близько 14 год. її син прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, пояснити де придбав алкогольні напої не зміг. 

-3-

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26. 04. 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
       Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України. 
Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.  Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 цього Кодексу полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. 
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.  
Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про відсутність встановлених законом підставі для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП є необґрунтованими. 

-4-
Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність спортворених анкетних даних її сина (прізвища), а також виправлення описки в даті його народження, то такі не є суттєвими і такими, що прямо впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно    ОСОБА_1 , з додержанням вимог ст. ст. 256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, містить зазначення порушення ОСОБА_1 за, що передбачена відповідальність відповідно ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Таким чином, достовірність даних, викладених в протоколі, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу необгрунтованого визнання її винною за ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки в її діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази про її родинну спорідненість з громадянином, вказаним у протоколі, не ґрунтуються на фактичних обставинах, оскільки ОСОБА_1 під час розгляду справи сама визнала, що саме її син, будучи неповнолітнім, перебував у стані алкогольного сп`яніння 01. 09. 2020 про, що також зазначала у своїх письмових поясненнях під час запровадження справи.
Що стосується доводів апеляційної скарги про не притягнення за її заявою працівників торгівлі, які в с. Торунь продали спиртні напої неповнолітньому, то дані твердження були предметом розгляду та оцінки суду першої інстанції, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що прийняття заяв громадян, які подані до відділення поліції та реагування на них відносяться виключно до компетенції поліції, і у даній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відношення не мають.
З огляду а викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 184 КУпАП, що ґрунтується на даних, які містяться в матеріалах справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 такого складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим, згідно  ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Стаття 23 КУпАП закріплює мету адміністративного стягнення. Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Оцінюючи в сукупності подію, а також враховуючи, що вказаним правопорушенням не завдано значної шкоди державним чи суспільним інтересам, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення малозначними у відповідності до ст. 22 КУпАП.

-5-

Враховуючи те, що адміністративні стягнення застосовуються у тих випадках, коли відповідні державні органи вже не мають змоги іншим способом вплинути на правопорушника, запобігти або припинити вчинені ними правопорушення, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про можливе застосування загальної превенції у виді заходу виховного впливу, що буде спонукати правопорушника до правослухняності, виправлення своєї поведінки та урегулюванню сімейних відносин.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП і оголошення їй усного зауваження, із закриттям справи відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП є обґрунтованим. 
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

                                       П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22. 09. 2020 щодо неї,- без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: