Ухвала
 
29 листопада 2021 року
місто Київ
 
справа № 759/17578/19
провадження № 61-17591ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс», ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену Приватним акціонерним товариством «Телерадіокомпанія Люкс» (далі - ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс») на «Телеканалі новин 24» у програмі «Право на правду», а також розміщену за посиланням у Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2»; зобов`язати ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс» спростувати зазначену інформацію; стягнути солідарно з відповідачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 104 659, 09 грн.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію про ОСОБА_1 , поширену Приватним акціонерним товариством «Телерадіокомпанія Люкс» (далі - ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс») на «Телеканалі новин 24» у програмі «Право на правду», а також розміщену за посиланням у Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2».
Зобов`язано ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс» спростувати зазначену інформацію та видалити цю інформацію із відеосюжету програми «Право на правду» під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2».
В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 27 жовтня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року, залишити без змін рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог з метою подання виправленої редакції касаційної скарги із визначенням меж касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції або здійснення доплати судового збору, також, з метою вирішення клопотання про поновлення процесуального строку, Суд визначив обов`язок заявника подати докази на підтвердження ненаправлення (неотримання) копії оскаржуваного рішення або відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження вручення копії судового рішення стороні, або інші докази на підтвердження цих обставин.
Від заявника у листопаді 2021 року поштовим зв`язком надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, у якій наведено обґрунтування причин пропуску строку звернення із касаційною скаргою, а також подано виправлену касаційну скаргу із визначення меж касаційного оскарження, в якій заявником зазначено, що рішення суду апеляційної інстанції оскаржується в частині перегляду рішення суду першої інстанції щодо вирішення вимог немайнового характеру, оскільки заявник погоджується із рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2020 року, яким відмовлено у позові в частині майнових вимог.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;
- судом апеляційної інстанції не застосовано правовий висновок, викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 927/791/18, від 21 липня 2021 року у справі № 757/47312/15-ц (провадження № 61-19467св20), від 11 серпня 2021 року у справі № 362/3163/20 (провадження № 61-1473св21, від 18 серпня 2021 року у справі № 758/11577/18 (провадження № 61-8754св19);
- суд апеляційної інстанції не дослідив висновок експерта, не врахував показання свідка ОСОБА_3 , що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 01 вересня 2021 року, яке оприлюднено на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень лише 27 вересня 2021 року, засобами поштового зв`язку заявнику не надіслано.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник додатково зазначає, що його адвокатом Батрином Станіславом Віталійовичем копію оскаржуваного рішення отримано засобами електронного поштового зв`язку 04 жовтня 2021 року, також особисто отримано копію цього рішення у приміщенні суду апеляційної інстанції 04 листопада 2021 року. Також заявник посилається на лист Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року № 0606/3073/2021, яким не надано відповідь на звернення щодо наявності в матеріалах справи доказів на підтвердження надіслання позивачу та його представнику копії оскаржуваного рішення, оскільки 06 жовтня 2021 року матеріали справи направлено до Святошинського районного суду міста Києва.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Отже, аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
ІV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року, оскільки зазначеним рішенням, зокрема, присуджено стягнення з позивача судових витрат у розмірі 19 209, 00 грн.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення суду апеляційної інстанції, не наведено ризики ймовірності настання негативних наслідків із наданням доказів на підтвердження таких обставин, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу № 759/17578/19 за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс», ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            В. В. Яремко