П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/3245/21 

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.  
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б. 
 
04 жовтня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бердичівської районної ради Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівської районної ради Житомирської області, третя особа - Ружинська селищна рада, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бердичівської районної ради Житомирської області, третя особа - Ружинська селищна рада, в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Бердичівської районної ради Житомирської області від 24.12.2020 №34 про відмову позивачу у виплаті середньої заробітної плати з дня закінчення повноважень голови Ружинської районної ради Житомирської області на період працевлаштування, відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад";
- зобов`язати Бердичівську районну раду Житомирської області нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату з 26 листопада 2020 року по час працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на  її думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно рішення І сесії VII скликання Ружинської районної ради Житомирської області від 20.11.2015 позивач був обраний головою Ружинської селищної ради Житомирської області.
У зв`язку з обранням головою Ружинської районної ради Житомирської області, розпорядженням селищного голови від 11.01.2016 №1-о ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника Малого комунального підприємства "Господарник", яку він обіймав з 23.04.2003 та припинено дію контракту від 15.09.2015.
З 12.01.2016 позивач приступив до виконання повноважень голови Ружинської районної ради Житомирської області.
Так, на підставі постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 "Про утворення та ліквідацію районів" було утворено Бердичівський район Житомирської області у складі якого увійшов, зокрема, Ружинський район Житомирської області.
За таких обставин, 23.11.2020 позивач звернувся до Ружинської селищної ради Житомирської області про надання, після припинення повноважень голови Ружинської районної ради Житомирської області попередньої роботи, яку він обіймав до обрання на виборну посад - начальника МКП "Господарник".
Проте, у прийнятті на попередню роботу (надання рівноцінної роботи) було відмовлено з підстав наявності діючого контракту з іншою особою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області від 23.11.2020 №1063 та записом в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань щодо МКП "Господарник".
За таких обставин, 24.11.2020 позивач звернувся до Бердичівської районної ради Житомирської області із заявою про проведення виплати середнього заробітку на період працевлаштування, у зв"язку з відсутністю можливості надати попередню (рівноцінну) роботу.
Рішенням другої сесії VIII скликання Бердичівської районної ради Житомирської області від 24.12.2020 №34 позивачу було відмовлено у виплаті середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Ружинської районної ради Житомирської області, на період працевлаштування та рекомендовано звернутись до Ружинського селищного голови відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад". 
На виконання вказаних рекомендацій, позивач 11.01.2021 повторно звернувся з відповідною заявою до Ружинської селищної ради для надання попередньої роботи.
Проте, листом від 19.01.2021 за №111 Ружинською селищною радою було відмовлено у повторному розгляду вказаної заяви і, відповідно, у в наданні попередньої роботи.
За таких обставин, позивач 02.02.2021 повторно звернувся до відповідача з приводу нарахування та виплати середньої заробітної плати з дня закінчення повноважень як голови Ружинської районної ради Житомирської області, тобто з 26.11.2020 і по час працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.
Листом від 22.02.2021 за №03-09/60 Бердичівська районна рада позивачу відмовила у виплаті середньої заробітної плати, з посиланням на право працівника звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення повноважень за виборною посадою попередньої роботи на тому ж підприємстві або надання рівноцінної роботи.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.
За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Так, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування наведені в Законі України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-II (Закон №2493-II).
Статтею 1 Закону №2493-ІІ визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Згідно з ст. 3 Закону №2493-ІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
При цьому, ст. 118 Кодексу законів про працю України визначено гарантії для працівників, обраних на виборні посади.
Так, працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає Закон України від 11.07.2002 року №93-IV “Про статус депутатів місцевих рад” (Закон №93-IV), який також встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.
Відповідно до ч. 1 статті 33 Закону №93-IV у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.
З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону №93-IV передбачається, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.
Тобто, чинним законодавством гарантії трудових прав голови районної ради (сільського голови) після закінчення його повноважень прирівняні до таких гарантій депутатів місцевих рад.
При цьому, за такими особами на час виконання обов`язків на постійній основі зберігається попередня робота (посада), яку він обіймав на час свого обрання на виборну посаду. Із працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради (сільський голова), укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Таким чином, збереження за колишнім депутатом місцевої ради (головою районної ради, сільським головою) на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.
За таких обставин, колишньому голові районної ради гарантується збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість працевлаштування на підприємстві, в установі чи організації, де він працював до обрання, або ж рівноцінній роботі (посаді).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач до обрання головою Ружинської селищної ради Житомирської області обіймав посаду начальника МКП «Господарник».
Так, згідно розпорядження селищного голови від 12.01.2016 року №2-0 на посаду начальника МКП "Господарник" було прийнято ОСОБА_2 та укладено контракт строком на один рік. Дію даного контракту постійно продовжували додатковими угодами. На даний час контракт з начальником МКП "Господарник" О.В. Борецьким продовжено додатковою угодою від 12.03.2021 до 31.12.2021.
23 листопада 2020 року позивач звертався до Ружинської селищної ради Житомирської області про надання, після припинення повноважень голови Ружинської районної ради Житомирської області попередньої роботи, яку він обіймав до обрання на виборну посад - начальника МКП "Господарник", проте у прийнятті на попередню роботу (надання рівноцінної роботи) було відмовлено з підстав наявності діючого контракту з іншою особою.
11 січня 2021 року позивач повторно звернувся з відповідною заявою до Ружинської селищної ради для надання попередньої роботи.
Однак, листом 19.01.2021 за №111 Ружинською селищною радою було відмовлено у повторному розгляду вказаної заяви і, відповідно, у наданні попередньої роботи.
Таким чином, позивач намагався реалізувати своє право на працевлаштування на попередню роботу (посаду), яку він займав до обрання його головою Ружинської селищної ради Житомирської області, тоді як відповідач не забезпечив реалізацію надання позивачу попередньої роботи (посади) або рівнозначної.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на виплати, визначенні статтею 33 Закону України “Про статус депутатів місцевих рад”, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Крім того, у апеляційній скарзі позивачем не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Бердичівської районної ради Житомирської області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.