Ухвала
 
19 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 643/16779/19
 
провадження № 61-17728ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича на постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича неправомірними та визнання оцінку нерухомого майна недійсною, заінтересована особа - ОСОБА_2 , боржник - ОСОБА_1 ,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича (далі - приватний виконавець) неправомірними щодо, а саме: виконання виконавчого листа № 643/16779/19, виданого 17 лютого 2020 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду; визнання недійсною оцінку нерухомого майна - гаража № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності; проведену суб`єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження № 61509409 скасувати та зобов`язати приватного виконавця призначити повторну оцінку із залученням експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.
 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю. В. задоволено частково. Визнано противоправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю. В. щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме гаража № НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту про оцінку майна від 03 серпня 2020 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП   ОСОБА_3 ) Визнано недійсними результати оцінки вартості нерухомого майна боржника, а саме гаража №  НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , викладеної у звіті про оцінку майна від 03 серпня 2020 року ФОП ОСОБА_3 , у межах виконавчого провадження № 61509409. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
28 жовтня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі судове рішення першої інстанції.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
 
Разом з цим, касаційна скарга заявника містить посилання на підпункт 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору.
 
Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, з огляду на таке.
 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення              у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
 
Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Вищезазначені норми закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться у безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не  дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у  особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.
 
Таким чином, Верховний Суд вважає помилковим твердження заявника щодо звільнення його від сплати судового збору відповідно до Закону.
 
З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги фізичною особою на ухвалу суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Згідно абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 270 грн. 
 
Таким чином, заявнику слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду у розмірі 454 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича на постанову Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян