ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 листопада 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 746/523/20
Головуючий у першій інстанції - Цигура Н. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1157/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Харечко Л.К.,
суддів: Онищенко О.І., Євстафіїва О.К.,
секретар - Позняк О.М., 

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Срібнянської селищної ради Срібнянського району Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2021 року у складі судді Цигури Н.А., повний текст якого складений 04.06.2021 у м. Срібне Чернігівської області, 
                                    У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 01.10.2010 та визначення місця проживання їх малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обгрунтовувала вимоги тим, що подружні відносини припинились, подальше спільне проживання і збереження шлюбу з ОСОБА_2 є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Вважала, що є усі підстави для застосування судом ст. 112 Сімейного кодексу України.
Також вказувала, що син повинен проживати разом з матір`ю, оскільки, вона спроможна забезпечити його усім необхідним. У неї нормований робочий день, з роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій. Позивачка постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. На її думку, проживання дитини з нею для сина є найбільш прийнятним, так як у матері є більше можливостей та часу приділяти належну увагу сину.
При розгляді цієї позовної вимоги просила врахувати те, що поведінка відповідача може негативно позначитися на вихованні дитини. Поведінка відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Він емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ. 
Оскільки ОСОБА_2 неодноразово висловлювався з погрозами в адресу позивачки, що забере до себе дитину, даний спір має бути вирішений в судовому порядку.
Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2021 року позовні вимоги задоволені частково, шлюб, зареєстрований 01.10.2010 виконавчим комітетом Подільської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, актовий запис № 04 від 01.10.2010, між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , розірвано. У задоволенні позову в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити рішення, яким визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з нею, за адресою: АДРЕСА_1 .
Доводи скарги зводяться до того, що надавши оцінку обставинам справи, суд дійшов невірного висновку, що правові підстави для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю відсутні. Суд, всупереч ст. 161 Сімейного кодексу України та Декларації прав дитини, не встановив обставин, які б дійсно свідчили про неможливість проживання дитини разом з позивачкою.
Суд не надав належної оцінки психолого-педагогічним характеристикам відповідача, висновки яких в сукупності з показаннями свідків свідчать про погіршення поведінки та емоційного стану дитини, його конфліктність та агресивність саме у період часу проживання з батьком. 
Висновок суду в рішенні про те, що поведінка матері, яка полягала у спробі суїциду нанесла шкоду не тільки власному здоров`ю, але й травмувала дитину, яка була свідком вказаного, не підтверджений жодним належним доказом та свідчить про необ`єктивність та упередженість суду.
Також є помилковим висновок суду і про те, що мали місце факти вживання позивачкою алкогольних напоїв, що негативно впливало на дитину, адже такі докази у справі відсутні.
Залишений поза увагою судом факт позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про наявність обставин не на його користь при вирішенні даної справи.
Не надана оцінка поведінці та відношенню ОСОБА_2 до виховання сина, його участі у навчальному процесі, причинам різкої зміни поведінки сина після того, як він став проживати з відповідачем, його прояви агресії та конфліктність як в школі, так і по відношенню до матері, рідних бабусі та дідуся. 
Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю. 
Встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2020 року  проживає разом зі своїми батьками  у їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована з 2013 року. Має склад сім`ї - ОСОБА_3 , 2012 року народження.
З 2008 року по листопад 2020 року ОСОБА_1 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .
Із акту обстеження умов проживання  позивачки від 21.12.2020 вбачається, що остання проживає разом з батьками в будинку, який належить їм на праві власності належить. Санітарний стан житлового приміщення задовільний, сім`я забезпечена продуктами харчування, тримається підсобне господарство. Для дитини є окрема кімната, де є місце для розвитку та навчальної діяльності. Для проживання, розвитку та виховання створені належні умови. 
Характеристика з місця роботи  від 01.12.2020 свідчить, що ОСОБА_1 працює у філії ЧД АТ «Укрпошта» на посаді листоноші. За місцем роботи характеризується позитивно, відповідально виконує покладені на неї обов`язки, не порушує правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору. По характеру працьовита, відповідальна, неконфліктна.
Відповідно до довідки КНП «Срібнянська ЦРЛ» №357 від 07.12.2020 позивачка на обліку у лікаря-психіатра і нарколога не перебуває.
Відповідач ОСОБА_2 проживає в будинку матері  разом з сином ОСОБА_3 за  адресою: АДРЕСА_2 .
Із акту обстеження умов проживання  ОСОБА_2 від 25.11.2020 вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з сином за вказаною вище адресою.  На час обстеження мати дитини - ОСОБА_1 в сім`ї не проживає.  Будинок на праві власності належить матері відповідача. Санітарний стан житлового приміщення задовільний, обробляється земельна ділянка, тримається домашнє господарство. У дитини є окрема кімната, місце для відпочинку та навчальної діяльності. Умови для проживання дитини задовільні.
Згідно з характеристикою з місця роботи відповідача - ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ», де останній працював інженером  з охорони праці, він зарекомендував себе старанним, дисциплінованим, уважним працівником, своєчасно, уважно, відповідально та якісно виконує свої посадові обов`язки. В колективі користувався повагою. Порушень трудової дисципліни та зауважень з боку керівництва не мав.  
Характеристика за місцем проживання Подільського старостинського округу Срібнянської селищної ради Срібнянського району Чернігівської області від 05.02.2021 свідчить, що ОСОБА_2 громадського порядку не порушує, із сусідами та односельцями підтримує дружні стосунки. У вживанні наркотиків та зловживанні алкогольними напоями не помічений. До адміністративної відповідальності виконкомом селищної ради не притягався. Має статус учасника бойових дій.
В період 2015-2016 років виконував військовий обов`язок в зоні проведення АТО в Донецькій області. За час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони.
На обліку у лікаря - психіатра і нарколога відповідач не перебуває, що підтверджується довідками КНП «Срібнянська ЦРЛ» від 08.12.2020 та від 04.02.2021.  
Рішенням виконавчого комітету Срібнянської селищної ради Чернігівської області № 106 від 09.04.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування Срібнянської селищної ради щодо участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини  ОСОБА_3 , рекомендовано ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином відповідно до графіку.
Із довідки Подільської ЗОШ № 27 від 23.11.2020 вбачається, що ОСОБА_3 станом на 23.11.2020 навчається у 3 класі школи. Дитиною опікуються мати та батько. За весь період навчання ОСОБА_3 у закладі освіти мати цікавиться навчанням сина, бере активну участь у освітньому процесі, контролює навчання дитини, допомагає у виконанні домашніх завдань, приймає участь та допомагає класоводу у проведенні виховних заходів класу. Регулярно відвідує батьківські збори, є головою батьківського комітету класу.
Відповідно до психолого - педагогічних характеристик ОСОБА_3 № 28 від 01.12.2020, № 21 від 02.06.2021 ОСОБА_3 забезпечений шкільним приладдям та іншими речами, матеріальні умови сім`ї хороші. З повагою та любов`ю ставиться до батьків, хоча останнім часом виявляє агресію в ставленні до матері. Станом на грудень 2020 року у ОСОБА_3 в стосунках з однолітками іноді виникали конфлікти, оскільки хлопчик не завжди вміє керувати своїми емоціями. Вирішення конфлікту досягає з допомогою дорослих. На зауваження дорослих реагує нервово. Станом на червень 2021 року характеризується замкненим, часто виявляє агресію, провокує конфлікти серед учнів класу. Дати належну оцінку своїм словам і вчинкам не може, відкривається та спілкується відверто рідко.  На зауваження дорослих реагує нервово.
Згідно з висновком від 29.12.2020 орган опіки та піклування  Срібнянської районної  державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 з матір`ю. Висновок обгрунтований тим, що батьки проживають окремо. ОСОБА_3 проживає разом  з батьком, навчається в 3 класі Подільської ЗОШ,  любить і поважає батьків, проте, останнім часом виявляє агресію до матері. Стосунки між батьками впливають на емоційний стан хлопчика.
Висновок спеціаліста (практичного психолога) № 3-21 від 05.02.2021 свідчить, що ОСОБА_3 прив`язаний до батька, бажає з ним проживати, не бажає спілкуватися з мамою за власним рішенням.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини (п. 1 ст. 9 Конвенції).
Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частиною 2 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 157 Кодексу України  питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 статті 160 Сімейного кодексу України  місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Частинами 1, 2 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.  Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Положенням ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Тобто місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.
При визначенні місця проживання дитини суд встановлює не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дітей встановлює та надає належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, обов`язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи.
       Згідно з ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
        Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом при розгляді справ про визначення місця проживання дитини.
        Суд вірно встановив, що обоє батьків є працюючими, позитивно характеризуються та мають рівні житлові умови для проживання дитини, однак, суперечки та непорозуміння між ними щодо неможливості подальшого спільного проживання та збереження сім`ї негативно вплинули на дитину, яка і до цього мала конфлікти з однолітками,  не завжди вміла керувати емоціями, стала ще більш вразливішою, нервовою, замкнутою.
      Обгрунтовано суд відхилив висновок органу опіки та піклування щодо доцільності проживання дитини разом з матір`ю через його необґрунтованість, адже, він був складений без належної перевірки поведінки матері та без належної перевірки підстав негативної поведінки ОСОБА_3 по відношенню до матері.
       Той факт, що ОСОБА_1 намагалась завдати собі шкоди шляхом спроби суїциду, вживала алкогольні напої і це негативно вплинуло на дитину, теж знайшов підтвердження в ході розгляду справи поясненнями свідків. 
       Так, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.02.2012 відповідач був позбавлений батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_7 , 2000 року народження, проте, ця обставина не впливає на вирішення даного спору, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 , як батько, в повній мірі виконує свій батьківський обов`язок відносно сина ОСОБА_3 . 
        Під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3   категорично заперечував проти спільного проживання з матір`ю, висловив бажання проживати разом зі своїм батьком.  
        Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність вирішення даного спору між батьками, оскільки, суд першої інстанції врахував перш за все інтереси дитини, її ставлення та схильність до батька, його турботу по відношенню до сина, необхідність розвитку дитини у спокійному та стійкому середовищі, де вона проживала з моменту народження, також врахований той факт, що син ОСОБА_3 проживає тривалий час у сформованому та звичному для нього оточенні, відвідує школу, має постійні соціальні зв`язки.    
       Усі перелічені обставини підтверджуються доказами, які містяться у справі та показаннями свідків.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного по суті рішення, а тому, відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 18.11.2021.

Головуюча                           судді: