КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
                                    Апеляційне провадження № 22-ц/824/15364/2021
                              Справа 761/21351/19
П О С Т А Н О В А

 
Іменем      України
 
15 грудня 2021 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                Кашперської Т.Ц.,
            суддів                                      Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
            за участю секретаря              Мороз Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поданою представником ОСОБА_5 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва в складі судді Осаулова А.А., постановлену в м. Київ 23 вересня 2021 року за клопотанням Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_6 про розірвання іпотечного договору, припинення іпотеки та зняття запису про заборону відчуження майна з реєстру,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
У липні 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.
Вказував, що постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року касаційну скаргу у справі № 761/21351/19 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ «Альфа-Банк, ОСОБА_6 про розірвання іпотечного договору, припинення іпотеки та зняття запису про заборону відчуження майна з реєстру на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року залишено без задоволення, а рішення без змін. 
На підставі вищевикладеного просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті у цій справі ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року, а саме арешт нерухомого майна - квартири загальною площею 109,5 кв.м., житловою 63,20 кв.м.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києвавід 23 вересня 2021 року цивільну справу за клопотанням представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ «Альфа-Банк, ОСОБА_6 про розірвання іпотечного договору, припинення іпотеки та зняття запису про заборону відчуження майна з реєстру закрито.
 
Позивачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просили скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначали, що підстав для закриття провадження в справі, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, АТ «Альфа-Банк» доведено не було, належних та допустимих доказів, які би свідчили про інший судовий спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідачем суду не надано. Тому в даному випадку у задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» повинно бути відмовлено, а ухвала суду першої інстанції про закриття провадження підлягає скасуванню.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Із матеріалів справи вбачається, що в травні 2019 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про розірвання іпотечного договору, припинення іпотеки та зняття запису про заборону відчуження майна з реєстру.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року заяву позивачів про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт в цілому на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 109,5 кв.м., житловою - 63,20 кв.м.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, в позові відмовлено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року.
Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року залишено без задоволення, рішення судів залишено без змін.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
 
Закриваючи провадження в справі за клопотанням представника відповідача ухвалою від 23 вересня 2021 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року у справі № 761/21351/19, яке набрало законної сили, вже вирішено питання скасування заходів забезпечення позову.
 
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
 
Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені статтею 255 ЦПК України, і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, у тому числі і у зв`язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.
 
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
 
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
 
Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
 
При цьому положеннями ст. 255 ЦПК України не передбачено закриття провадження у справі за результатами розгляду заяв учасників справи з процесуальних питань.
 
Можливість повторного звернення з таким самим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову передбачена також ч. 6 ст. 158 ЦПК України.
 
Разом із тим, наведені обставини і вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції і не враховано, що вирішення судом процедурного питання про скасування заходів забезпечення позову під час ухвалення рішення від 20 липня 2020 року не ототожнюється з розглядом позовної вимоги, не відноситься до розгляду справи по суті, а отже до клопотання про скасування заходів забезпечення позову не застосовуються критерії повторності, які є підставою для закриття провадження в справі.
 
Апеляційний суд враховує, що судом при постановленні ухвали не встановлювались обставини наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.
 
Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.
Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
 
Виходячи із аналізу ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду по суті заяви про скасування заходів забезпечення позову постановляються ухвали або про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову.
 
Таким чином, суд першої інстанції мав діяти відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України та постановити передбачену цією статтею ухвалу, однак помилково керувався п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яка в даному випадку застосуванню не підлягала, внаслідок чого постановив ухвалу про закриття провадження з порушенням норм процесуального права, яка не може вважатися законною і обґрунтованою, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Розглядаючи клопотання АТ «Альфа-Банк» про скасування заходів забезпечення позову, апеляційний суд виходить із того, що питання скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року, вже було вирішене судом першої інстанції при ухваленні рішення від 20 липня 2020 року про відмову в позові, яке набрало законної сили, повторне задоволення клопотання відповідача не ґрунтується на вимогах закону і не призведе до ефективного захисту прав та інтересів відповідача, відтак у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову необхідно відмовити.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь позивача  ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 454 грн. 
 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києвавід 23 вересня 2021 року скасувати і прийняти нову постанову.
Відмовити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Києвавід 10 червня 2019 року.
Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (м. Київ вул. В.Васильківська 100 м. Київ код ЄДРПОУ 23494714) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 454 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
            Повний текст постанови складено 16 грудня 2021 року.

Головуючий:                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                 Фінагеєв В.О. 
 
                                                                                                                        Яворський М.А.