ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 р. 	Справа № 440/4710/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 440/4710/21
за позовом         ОСОБА_1  
до       Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                
про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
12.05.2021 ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України. Надано семиденний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (примірник для суду та копії відповідно до кількості учасників справи), у тому числі: із зазначенням уточненого змісту позовних вимог щодо предмету спору та конкретизацією законів на які посилається позивач та їх редакцій.
03.06.2021 позивачем до суду надано позовну заяву, в якій він просив зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області згідно ЗУ Постанови КМУ "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівників авіації і льотного-випробного складу" №418 та постанови КМУ "Про внесення змін до п. 7 порядку призначення пенсій за вислугу років працівників авіації і льотного-випробного складу №713 по версії 1.6.62 від 26.02.2020 від 06.11.2020 до 01.03.2021 виплачувати пенсію щомісячно - 26442,00 грн та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області згідно ЗУ Постанови КМУ "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівників авіації і льотного-випробного складу" №418 та постанови КМУ "Про внесення змін до п. 7 порядку призначення пенсій за вислугу років працівників авіації і льотного-випробного складу №713 по версії 1 - складовой від 01.03.2021 виплачувати пенсію довічно, щомісячно - 28991,00 грн. Також у позовній заяві зазначено, що із Законом про пенсії - 228991 можливо ознайомитися на сайті.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 позовну заяву повернуто позивачеві.
Позивач, не погодився із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Вказує, що повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунув, а тому з урахуванням приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовну заяву повернув позивачеві.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
За правилами ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Таким чином, необхідною умовою для повернення заявнику поданої ним заяви на підставі ч.4 ст.169 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог ст.160, 161 КАС України; 2) заявник не усунув недоліки заяви у строк, визначений судом.
Суд першої інстанції, ухвалою від 17.05.2021 залишаючи позов без руху встановив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 КАС України, оскільки позивач не зазначає назви законів, а лише їх номери та версії, що ускладнює розуміння позовних вимог.
Також зазначено, що позивачеві слід надати відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (примірник для суду та копії відповідно до кількості учасників справи), у тому числі: із зазначенням уточненого змісту позовних вимог щодо предмету спору та конкретизацією законів на які посилається позивач та їх редакцій.
Враховуючи вищевикладені недоліки встановлені судом, позивачу надано строк для усунення вищезазначених недоліків, з зазначенням способу їх усунення.
Водночас, судом за результатами дослідження поданих документів та уточненого позову на виконання вимог ухвали суду встановлено, що ОСОБА_1 позовні вимоги не викладені в зрозумілій формі відповідно до приписів КАС України, формулювання позовних вимог у спосіб обраний позивачем є неприйнятним, оскільки не дозволяє зрозуміти суті заявлених позовних вимог; в позовній заяві відсутні належний та зрозумілий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; не вказано, в чому саме полягає протиправність дій або бездіяльності відповідача або яке конкретне рішення відповідача позивач оскаржує, а отже станом на 08.06.2021 позивач недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунув.
Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статей 2, 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Із аналізу ч. 1 ст. 5 КАС України слідує, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб`єктом владних повноважень у зв`язку із винесенням останнім рішення, вчиненням дій або невчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тобто у правовідносинах, які виникли між позивачем та органом влади.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.
За правилами пунктів 9 -10 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".
Отож, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Так, дослідивши подану позивачем позовну заяву, яка не містить чіткого посилання на Закон та дати прийняття постанов Кабінету Міністрів України, посилання на версії нормативно - правових актів є неприпустимим.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що позивачем не вказано в чому полягає протиправність актів, дій чи бездіяльності відповідача у межах визначеної Конституцією України компетенції (та при виконанні яких саме владних управлінських функцій щодо позивача), з огляду що, на думку позивача, є підстави зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Отже, формулювання позовних вимог у спосіб обраний позивачем є неприйнятним, оскільки є неконкретизованим та не дозволяє зрозуміти суті заявлених позовних вимог та дійсного предмету позову в чому саме полягає протиправність поведінки відповідача (в його рішенні, діях чи бездіяльності), про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.
При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що позивач усунувши всі недоліки позовної заяви та визначившись з предметом позову, відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, не позбавлений права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 по справі № 440/4710/21 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	В.Б. Русанова    Я.В. П`янова