СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року                              м. Харків                        Справа № 922/2538/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М. , суддя  Істоміна О.А.

за участю секретаря судового засідання Казакової О.В.
за участю прокурора – не з`явився, 
та представників сторін:
позивача -  не з`явився,
відповідача – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№3132) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 (суддя Суслова В.В.,  повний текст складено 29.09.2021) у справі №922/2538/21
за позовом Керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області (64309, Харківська область, м. Ізюм, вул. Д.Захаржевського, 4) в інтересах держави, в особі Ізюмської районної державної адміністрація (64309, Харківська область, м.Ізюм, пл. Центральна,1)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (36010, м.Полтава,   вул. Половки, 62)
про стягнення коштів 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Ізюмської районної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна", в якому просив суд стягнути з ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" на користь держави в особі Ізюмської районної державної адміністрації грошові кошти у розмірі 335676 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 у справі №922/2538/21 в задоволенні позову відмовлено. 

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі №922/2538 задоволено заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з  Ізюмської районної державної адміністрація на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката  у розмірі 8000 грн.
У вказаному додатковому рішенні суд дійшов висновку, що відповідачем надано суду належні докази понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.; позивач клопотання про зменшення витрат  на оплату правничої допомоги адвоката суду не надав.

Позивач із вказаним додатковим рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,  просить це рішення скасувати.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що рішення у цій справі ухвалено Господарським судом Харківської області 07.09.2021, тоді як із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач звернувся до суду 13.09.2021, тобто, з порушення строків, встановлених ч.8 ст.129 ГПК України, що не враховано судом першої інстанції. 

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав. 

В судове засідання 25.11.2021 прокурор та сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено прокурора та сторони про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності прокурора та представника позивача та відповідача.    

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного  апеляційного господарського суду встановила наступне.

Керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Ізюмської районної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна", в якому просив суд стягнути з ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" на користь держави в особі Ізюмської районної державної адміністрації грошові кошти у розмірі 335676 грн.
Позивач посилався в позові на нікчемність укладених між позивачем та відповідачем додаткових угод до договору №33 від 13.02.2019, на підставі яких відбулось збільшення ціни договору на 335 676,00 грн., у зв`язку з чим, відповідачем безпідставно отримано бюджетні кошти за поставку палива у більшому розмірі, ніж це передбачено умовами вказаного  договору.

Відповідачем надано суду відзив від 16.07.2021 на позовну заяву. 

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві позов  відповідач навів попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (8000 грн.) та повідомив суд про те, що  докази на підтвердження  їх розміру будуть надані суду в порядку ч.8 ст.129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с.130 т.1).

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2021 у справі №922/2538/21 в задоволенні позову відмовлено (а.с.227 т.1). 

Відповідно до ч.1 ст.116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч.4 ст.116 ГПК України). 
Таким чином, п`ятиденний строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 13.09.2021, оскільки 12.09.2021- був вихідний день. 

Як вбачається із штампу канцелярії суду (а.с.248 т.1), 13.09.2021 (тобто в останній день строку) до Господарського суду Харківської області  надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення, до якої додано докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. 
Отже, заява відповідача надійшла до суду в межах визначеного ч.8 ст.129 ГПК України строку. 

Крім того, відповідно до ч.7 ст.116 ГПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач направив до Господарського суду Харківської області поштою 10.09.2021, про що свідчить штамп ПАТ «Укрпошта»  на конверті (а.с.256 т.1).
Таким чином, після прийняття рішення судом першої інстанції, відповідач у встановлений ч.8 ст.129 ГПК України строк, надіслав суду докази на підтвердження  розміру судових витрат, які він поніс у зв`язку із переглядом справи в суді першої  інстанції.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача в апеляційній скарзі про порушення відповідачем строків, встановлених ч.8 ст.129 ГПК України для подання доказів - спростовуються матеріалами справи та є безпідставними. 

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу  у сумі 8000 грн. відповідач надав суду першої інстанції наступні документи:  договір про надання юридичних послуг від 01.02.2019, додаткову угоду № 23 до договору від 05.07.2021, акт прийому-передачі від 10.09.2021, звіт від 08.08.2021, платіжне доручення № 8986 від 06.07.2021, ордер серії ПТ № 230058 від 05.07.2021, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №978 від 24.02.2006.

Статтею 123 ГПК України  визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема,  витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1-4    статті 126 ГПК України    встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 5, 6  ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.  Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною 4 статті  129 ГПК України.
У частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19). 
Так, відповідно до частини 5    статті 129 ГПК України    під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування, судова колегія виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Відповідно до    статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»    гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дослідивши надані відповідачем  докази, судова колегія зазначає наступне.
01.02.2019 між  ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" та адвокатом Рекотовою Т.А. укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.136 т.1), відповідно до п.1.1 якого, адвокат зобов`язується надати клієнту визначені цим договором юридичні послуги щодо захисту, представництва інтересів клієнта, зокрема, в судах загальної юрисдикції, а клієнт зобов`язується оплатити такі послуги та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання договору.
Адвокат забезпечує юридичний супровід та представництво інтересів клієнта у всіх судових процесах, учасником яких є клієнт (п.1.2 договору).
За змістом  п.3.3 вказаного договору, з метою представництва клієнта у судових процесах сторони за кожною окремою справою укладають додаткові угоди. У додатковій угоді сторони вказують номер справи, найменування учасників справи, суть спору…; узгоджують обсяг та характер послуг, їх вартість…
В п.3.5 договору визначено, що після завершення кожної окремої справи адвокат складає звіт про виконання договору.
За положеннями п.3.6 договору, на підтвердження факту надання послуг складається акт прийому-передачі наданих послуг, який надається клієнту та підписується ним протягом 2 днів з моменту отримання.
Оплата послуг здійснюється в порядку, розмірі та строки, визначені у додаткових угодах до договору (п.4.2 договору).

05.07.2021 відповідач та адвокат підписали додаткову угоду №23 до договору про надання юридичних послуг (а.с.252 т.1), в якій узгодили, що адвокат здійснює представництво клієнта у Господарському суді Харківської області у справі №922/2538/21 за позовом керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Ізюмської районної державної адміністрації до ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" про стягнення коштів.
У вказаній додатковій угоді сторони погодили, що вартість послуг адвоката складає 8000 грн. та сплачується клієнтом на умовах 100% передоплати протягом 2 робочих днів з моменту підписання цієї угоди.

06.07.2021 відповідач сплатив адвокату грошові кошти в розмірі 8000 грн. за послуги відповідно до договору про надання юридичних послуг від 01.02.2019, що підтверджується платіжним дорученням №8986 (а.с.253 т.1).

08.09.2021 адвокат, відповідно до п.3.5 договору про надання юридичних послуг, склав звіт про надані послуги (а.с.255 т.1), відповідно до якого:
-аналіз позовної заяви – 1000 грн. (2 год.);
-аналіз законодавства та практики Верховного Суду – 500 грн. (1 год.);
-складання відзиву на позов – 3000 грн. (3 год.);
-участь у судовому засіданні – 1000 грн.;
-аналіз відповіді на відзив – 500 грн. (1год.);
-складання заперечень – 1500 грн. (3 год.);
-участь в судовому засіданні- 500 грн. 

10.09.2021, відповідно до п.3.6 договору про надання юридичних послуг,  відповідач та адвокат підписали акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокат надав послуги, передбачені договором та додатковою угодою №23 від 05.07.2021, а саме: здійснив аналіз процесуальних документів, судової практики, склав відзив на позов та заперечення, взяв участь в судових засіданнях (а.с.254 т.1).

Судова колегія враховує, що рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 затверджено    рекомендовані ставки    адвокатського гонорару.
Відповідно до вказаних    рекомендацій, у господарському судочинстві розмір гонорару адвоката за складання позовної заяви  – від 4000 грн.; складання документів, звернень, заяв – від 500 грн./стор.; участь у судовому розгляді справи – від 16000 грн. + 2000 грн. (за другий та наступний судодень).

Відзив на позовну заяву складено адвокатом на 13 арк. та містить ґрунтовний аналіз обставин справи, посилання на норми  матеріального та процесуального права, правові позиції Верховного Суду,  обґрунтування заперечень проти доводів позивача. 
Також в матеріалах справи міститься заперечення на відповідь на відзив, які складені адвокатом 4 арк. (а.с.170 т.1).
Представник відповідача – адвокат Рекотова Т.А. приймала участь в судових засідання Господарського суду Харківської області, які відбулись 17.08.2021, 26.08.2021, 07.09.2021, про що свідчать протоколи судових засідань (а.с.187, 203, 222 т.1).
Отже, матеріалами справи підтверджується надання адвокатом послуг, які передбачені додатковою угодою №23 від 05.07.2021 та перелічені  у звіті адвоката від 08.09.2021.

Розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції (загалом 8000 грн.) у розумінні приписів частини 5  статті 129 Господарського процесуального кодексу України   відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору та є співмірним зі складністю справи.

Позивач, в порядку ч.5 ст.126 ГПК України, не заявляв суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга позивача також не містить заперечень щодо розміру стягнутих Господарським судом Харківської області витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. 

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в загальному розмірі 8000 грн. є обґрунтованими, доцільними, співрозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим, підлягають стягненню з позивача  на користь відповідача. 

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального  і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 27.09.2021 у справі №922/2538/21 – без змін.
З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282,  Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача  залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Господарського суду Харківської  області від 27.09.2021   у справі №922/2538/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.11.2021р.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна