ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4259/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року (суддя Конишева О.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 02.08.2021 року) в справі №280/4259/21 за позовом  Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-

в с т а н о в и в:
27.05.2021 року Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту – заявник) звернулось до суду з позовом до ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» (далі по тексту – відповідач), в якому просило підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд», застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 25 лютого 2021 року. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що рішення податкового органу відносно застосування арешту рахунків є таким, що винесене з дотриманням норм ПК України. Недопущення посадових осіб податкової інспекції, які намагались провести фактичну виїзну перевірку відбулось внаслідок не згоди з самим наказом про призначення такої перевірки та діями податкової інспекції, проте недопуск перевіряючих осіб тягне за особою можливість накладення арешту на рахунки та майно товариства. Апелянт вказує, що мав право призначати та проводити фактичну перевіку, яка не відбулась з вини відповідача. Контролюючі органи виконують функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері. Посадових осіб ГУ ДПС в Запорізькій області посадовою особою відповідача було повідомлено про не допуск до перевірки, без будь-яких пояснень або обґрунтувань. Апелянт вказував, що керівник контролюючого органу за наявності обставин, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Рішенням від 25.02.2021 року контролюючим органом, на підставі підпунктів 94.2.3, 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, застосовано адміністративний арешт майна платника податків, що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 165. Апелянт вказував, що чинним законодавством за наявності підстав визначених п. 94.2 ст. 94 ПК України визначено такі окремі види відповідальності, як накладення арешту на майно платника та застосування арешту коштів на рахунку платника податків. Провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви, зокрема, щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Апелянт звернув увагу, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №280/1603/21 за заявою ГУ ДПС у Запорізькій області до ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків та  ухвалою від 26.02.2021 року провадження в адміністративній справі закрито у зв`язку з наявністю спору про право, у зв`язку з цим, ГУ ДПС у Запорізькій області звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження. Суд першої інстанції невірно вказує, що в разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону незалежно від причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято. Апелянт вказував, що підставою адміністративного арешту майна платника податків став неправомірний не допуск до проведення перевірки, тобто вчинення правопорушення, дана поведінка платника податків підпадає під визначення податкового правопорушення, наведене у ст. 109 ПК України, а платник податків — під перелік осіб, які можуть бути суб`єктами відповідальності за податкове правопорушення. Статті 94 ПК України вказує, що наслідком не підтвердження судом протягом 96 годин обґрунтованості адміністративного арешту майна, застосованого контролюючим органом, не є припинення такого арешту, оскільки раніше стаття мала іншу редакцію. Оскільки платник податків має право звертатися до суду з метою оскарження рішення про застосування адміністративного арешту майна, не слід казати, що таке право обмежене певним строком, у такому разі і податковий орган має право звернути з окремим позовом про підтвердження рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника, або його заступником контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено), у цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим. Суд першої інстанції вказував, що для реалізації повноваження контролюючого органу щодо звернення до суду на предмет перевірки обґрунтованості накладеного арешту на майно протягом 96 годин з часу прийняття рішення про такий арешт статтею 283 КАС України передбачено право звернення до суду із відповідної заявою. У разі спливу 96 годин, як на момент звернення з позовом до суду так і на дату ухвалення рішення у справі, у суду відсутні підстави для задоволення позову оскільки, застосований арешт є припиненим в силу положень Податкового кодексу України. Суд першої інстанції вказував, що оскільки за 96 годин суд не підтвердив обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, такий арешт вважається скасованим і не може бути підтверджений у подальшому. 
Встановлено, що ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» зареєстроване 19.10.2010 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради як юридична особа, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Запорізькій області
Матеріалами справи встановлено, що 16.02.2021 року заступником начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області винесено наказ №440-П «Про проведення фактичної перевірки», яким зобов`язано провести з 16.02.2021 року фактичну перевірку тривалістю 10 діб ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд»  за місцем фактичного провадження діяльності: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 165, за період з 25.08.2020 року по дату закінчення перевірки у порядку встановленому ПК України. 
Відповідно до наказу №440-П від 16.02.2021 року було виписано направлення від 16.02.2021 року №746, № 747, та представниками Головного управління ДПС у Запорізькій області здійснено вихід за фактичною адресою здійснення діяльності ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд»: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 165. Посадовою особою ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» на направленні № 747 від 27.12.2019 року зроблено напис про отримання копії наказу та направлень.
Співробітниками Головного управління ДПС у Запорізькій області складено акт від 16.02.2021 року № 334/08-01-09/37359102 про відмову від проведення фактичної перевірки, зафіксовано, що посадовою особою ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» Моісеєнко С.О. відмовлено в проведенні перевірки без пояснень. З актом погодився ОСОБА_1 та вчинив напис, що до перевірки посадових осіб  Головного управління ДПС у Запорізькій області не допускає з підстави невідповідності наказу про призначення перевірки, який буде оскаржуватись
Листом від 16.02.2021 року № 4435/1 ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» повідомило Головне управління ДПС у Запорізькій області у не допуску до фактичної перевірки працівників податкового органу. 
Встановлено, що 25.02.2021 року заступником начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області винесено рішення про застосування адміністративного арешту майна платника ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд», що перебуває за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, 165.
Встановлено, що ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» погоджується, що недопустило Головне управління ДПС у Запорізькій області до фактичної податкової перевірки. Встановлено, що оскаржило до суду дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо призначення фактичної перевірки та оскаржило наказ №440-п від 16.02.2021 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року у справі №280/1391/21, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області №440-п від 16 лютого 2021 року «Про проведення фактичної перевірки». Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 року повернуто апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року у справі №280/1391/21. Таким чином, рішення від 24.05.2021 року набрало законної сили 17.08.2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судовим рішенням встановлено неправомірність дій Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо винесення наказу про призначення фактичної перевірки та дії пов`язані з її проведення. 
Окрім вищевказаного, встановлено, що Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з заявою у порядку ст. 283 КАС України щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд». Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року закрито провадження у справі №  280/1603/21 за заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд», застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 25.02.2021 року, вказано, що наявний спір про право. 
Відповідно до 20.1.13 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.
Відповідно до п. 78.4, п. 78.5 ст. 78, п. 80.2, п. 80.5, п. 80.7 ст. 80, п. 81.1 ст. 81 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із  статтею 81  цього Кодексу. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Згідно п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня. У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. 
Відповідно до п. 94.1, пп. 94.2.3 п. 94.2, п. 94.6 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків  є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.   Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, коли платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.   Керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у  пункті 94.2  цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Таким чином, передбачено, що арешт майна платника податків може бути накладено у разі не допуску посадових осіб контролюючого податкового органу до фактичної податкової перевірки. Арешт майна платника податків є відповідною мірою з боку контролюючого органу у разі недопускну платника податків до перевірки, як відповідна міра при неприйнятній поведінці, вчиненні перешкод у проведенні перевірки. Однак, у випадку призначення та проведення фактичної перевірки ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд», наказ щодо її призначення скасований, визнано, що перевірка призначалась та мала б проводитись противно.  Неможливо застосувати арешт майна платника податків за не допуск до фактичної перевірки у разі коли визнано протиправним наказ про призначення такої перевірки. 
При зверненні до суду з відповідним позовом, контролюючий орган має обґрунтувати підстави такого звернення, адже накладення арешту на кошти на рахунку платника податків чи його майно, є запобіжною, виключною у застосуванні мірою, направленою на уникнення приховування платником коштів чи майна. 
Також слід враховувати, що арешт майна є заходом впливу контролюючого органу, направленим на збереження майна та коштів платника податків від їх незаконного відчуження, знищення.  Контролюючому органу слід обґрунтовувати у чому полягає необхідність накладення арешту на кошти платника податків на банківських рахунках. 
Згідно п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством.  
Суд першої інстанції обґрунтовуючи відмову у задоволенні позову, вказував, що адміністративний арешт майна відповідача закінчився, оскільки такий арешт не підтверджено судом протягом 96 годин з моменту вчинення керівником податкового органу відповідного рішення про арешт майна.  
Норма ч. 1 ст. 283 КАС України визначає, що провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Та неподання контролюючим органом такої заяви, не позбавляє його права звернутись до суду за правилами загального позовного провадження. 
Податковий орган має право/обов`язок звернутись до суду в порядку загального провадження з дотриманням загальних строків звернення до суду з позовними вимогами про    арешт коштів на рахунках платника податків на підставі пункту  94.6 статті 94 Податкового кодексу України. Статтею 283 КАС України  врегульовано особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів на підставі заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, однак цей порядок є альтернативним загальному порядку розгляду справ.
Податковий орган, звертаючись до адміністративного суду, самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до  статті 283 КАС України  з метою термінового розгляду, про що обов`язково зазначається в позовній заяві (заяві). Законодавцем визначено, що в порядку  ст. 283 КАС України  податковий орган може звернутись виключно у разі безспірності таких вимог, оскільки в протилежному випадку суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження відповідно до частини четвертої  статті 283 КАС України  у зв`язку з наявністю спору про право.
У постанові від 15.07.2021 року у справі № 200/1874/21-а Верховний Суд вказує, що обставиною, яка мала б зумовити звернення позивача до суду, є відмова у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, що підтверджується відповідними актами, а не пропущення строку підтвердження обґрунтованості арешту. 
Оскільки з моменту прийняття рішення про накладення адміністративного арешту майна відповідача минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, та у випадку його пропуску застосований адміністративний арешт вважається припиненим, відповідно до положень підпункту  94.19.1  пункту  94.19  статті  94 Податкового кодексу України. Проте позивачем не було пропущеного строк звернення до суду щодо підтвердження адміністративного арешту майна. 
Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з заявою у порядку ст. 283 КАС України щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд». Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року закрито провадження у справі №  280/1603/21 за заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд», застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 25.02.2021 року, вказано, що наявний спір про право.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2020 року у справі № 820/1508/17 вказував, що обставини звернення позивача до суду в порядку статті 183-3  Кодексу адміністративного судочинства України  з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у строк, встановлений пунктом    94.10    статті    94 Податкового кодексу України, та відмова у відкритті провадження у такій справі, не змінюють порядку застосування адміністративного арешту майна та підтвердження його обґрунтованості, дотримання якого є передумовою для забезпечення виконання платником податків його обов`язків. Закриття провадження щодо підтвердження арешту майна платника податків, у справі за поданням у строк в 96 годин (з моменту прийняття рішення про адміністративний арешт) не перешкоджає позивачу можливості подати позовну заяву до суду у визначений законодавством строк.
Таким чином, сплив строку для звернення до суду для підтвердження обґрунтованості арешту майна, що є наслідком припинення такого арешту відповідно до п. 94.19 ст. 94 ПК України, не є безумовною підставою для відмови у задоволені позову. 
При визначенні обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків слід враховувати, що наказ про призначення фактичної перевірки та дії пов`язані з її проведення визнані судовим рішення незаконними. Слід звертати увагу, що протягом 96 годин з моменту винесення керівником податного органу рішення про адміністративний арешт майна платника податків, обґрунтованість арешту не підтверджена, однак це не позбавляє право податковий орган звернутись до суду з позовом про   підтвердження обґрунтованості  адміністративного арешту майна у загальному позовному порядку, це не є безумовною підставою для відмови у заводженні позову. Слід встановлювати чинність або не чинність наказу про призначення перевірки. Нечинність якого може бути наслідком для висновків про безпідставність рішення  керівника податного органу про адміністративний арешт майна платника податків.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших мотивів, ніж виклав суд першої інстанції.  
Керуючись ст. 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року в справі №280/4259/21 – скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «МС Авіа-Грейд» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків – відмовити з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції у даній справі. 
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.   
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова