ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/474/21 Справа № 212/10076/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», 
відповідач – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 3 ст. 270 ЦПК України заяву представника ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.07.2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі – ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014  року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.02.2007 року в розмірі 490 401, 16 грн. з урахуванням: залишок заборгованості за кредитом – 11 376 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за долар США склало – 90 931, 08 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом – 1818, 03 доларів США, шо в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за долар США склало -14 531, 51 грн., сума пені за прострочення виконання зобов`язання – 384 938, 56 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3441 грн.
Не погодившись з заочним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу відповідача позивача представника ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача  ОСОБА_2 - задоволено.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.07.2007 року, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2580, 75 грн.
23 вересня 2021 року до Дніпровського апеляційного суду   надійшла заява від представника ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі, яке мотивоване тим, що ухвалюючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про відшкодування витрат понесених відповідачем ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в Дніпровському апеляційному суді в розмірі 4 000 грн. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно вимог п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається з матеріалів справи, апеляційний суд при прийнятті постанови від 21 вересня 2021 року не вирішив питання щодо розподілу судових витрат по справі, понесених відповідачем ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції в розмірі 4 000 грн.
Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята  статті 141 ЦПК України). 
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої  статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною відповідача було подано договір про надання правової допомоги № 18/20 від 30 вересня 2020 року, додаткова угода до договору про надання правової допомоги № 18/20 від 30.09.2020 року, Акт прийому-здачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №18/20 від 30.09.2020 року, згідно якого відповідчу ОСОБА_2 надана правова допомога на загальну суму – 4000 гривень, яка полягає в складанні та оформленні апеляційної скарги – 3000 грн., участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції - й000 гривень. Відповідно до Акт-квитанції від 30 вересня 2020 року, відповідачем ОСОБА_2 сплачено 4000 гривень адвокату Коваленко Р.А.
Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.
ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з позивача ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, з урахуванням складності справи, принципу розумності і співмірності та обсягом фактично виконаних робіт (наданих послуг)в розмірі 9000 грн..
Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 – задовольнити .
Ухвалити по справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2  про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.07.2007 рокудодаткове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»  на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.
Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст додаткового рішення складено 28 вересня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: