ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5690/20  Номер провадження 22-ц/814/2149/21	Головуючий у 1-й інстанції Гольник  Л.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.
розглянувши в письмовому провадженні цивільну справ за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, 
за апеляційною скаргою представника ТОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» - адвоката Півненко Ірини Володимирівни 
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка», в якому просив, стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в сумі 37 379,37 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу.
Позов мотивовано тим, 06.12.2019 року о 08.45 у м. Полтаві на перехресті вул. Пушкіна з вул. 1100-річчя Полтави водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «НТП «Бурова техніка» допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1 . 
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2019 року водія ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
На час ДТП цивільно - правова відповідальність ТОВ «НТП «Бурова техніка» була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 100000 грн.  
Внаслідок порушення ДТП автомобіль «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, проведеного оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» вартість відновлювального ремонту склала 43773,87 грн, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування. Застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,7. З урахуванням коефіцієнту зносу визначено вартість матеріального збитку без урахування ПДВ у сумі 18 671,20 грн.
04.02.2020 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило страхову виплату ОСОБА_1 в сумі 17 980,84 грн. Проте загальна вартість витрат на ремонт автомобіля склала 55360,21 грн., що складається з вартості запасних частин, які були пошкоджені внаслідок ДТП та робіт по їх заміні та послуги евакуатора.
В позові вказує, що втрата товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована власником транспортного засобу. 
Позивач звернувся до відповідача у позасудовому порядку про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Однак відповідач заперечує щодо розміру заподіяної шкоди. 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 36 289,01 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 816,30 грн, з оплати правничої допомоги в розмірі 9125,90 грн, всього 9942 грн 20 коп.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Наукова-технічне підприємство «Бурова техніка» - адвокат Півненко Ірина Володимирівна, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача матеріального збитку в сумі 36289,01 грн., обмеживши відповідальність відповідача відшкодуванням вартості відновлювального ремонту, розрахованого відповідно до Звіту № 1358 «Про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу», складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна» в розмірі 22 560,82 грн., що є вартістю запчастин, яка не відшкодована страховою компанією внаслідок застосування коефіцієнту фізичного зносу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» за полісом АОЇ0468247 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду.
Зазначає, що відповідачу належить до відшкодування вартість запчастин, яка не була відшкодована страховою компанією в зв`язку із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 22 560, 82 грн., а вартість ремонтних робіт повинна відшкодовуватись страховою компанією в повному обсязі фактично понесених витрат.
Вказує, що докази, надані позивачем не є належними, допустимими з огляду на те, що не є платіжними документами. Підставою для стягнення з винуватця ДТП вартості збитків є наявність вини такої особи у скоєнні ДТП та оцінка розміру завданої шкоди звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092.
Відповідач погоджується, що за умови визначення розміру вартості відновлювального ремонту на підставі Звіту про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідач має відшкодувати позивачу 22 560,82 грн. вартості запчастин, яка не відшкодована страховою компанією внаслідок застосування коефіцієнту фізичного зносу. Інші витрати позивача повинна відшкодовувати страхова компанія в межах страхового ліміту.
Адвокат АО «Аргос» О.П.Остапенко надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості автомобіля повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2019року о 08.45у м. Полтаві на перехресті вул. Пушкіна звул.1100-річчя Полтави водій ТОВ «НТП «Бурова техніка»  ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ТОВ «НТП «Бурова техніка», допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot307», д.н.з.   НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1  (а.с.15).
На час ДТП цивільно - правова відповідальність ТОВ «НТП «Бурова техніка» була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 100000 грн.  
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2019 року водія ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 22).
Внаслідок ДТП автомобіль «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
21.12.2019 року на замовлення ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна» ОСОБА_4 складено звіт № 1358 про оцінку вартості (розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (а.с.24). Відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту склала 43 773,87 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). Застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,7, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ склала 21 213,05 грн, без ПДВ - 18 671,20 грн. (Т.1 а.с. 24)
04.02.2020 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило ОСОБА_1 страхову виплату у сумі 17 980,84 грн. (а.с. 28-29).
Звертаючись до суду з даним позовом позивачем, надано перелік витрат по ремонту автомобіля «Peugeot 307» НОМЕР_2 , який складено на підставі:
наряду-замовлення № 6651 від 11.12.2019 р. на загальну суму 2 378,5 грн.;
акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6864 від 27.01.20 р.на загальну суму 30291,25 грн.; 
акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6651 від 27.12.2019р. на суму 2378,5 грн.;
видаткової накладної № А-0000017 від 23.01.2020р. на суму 24 457,10 грн.;
видаткової накладної № КА-000944 від 27.12.2019р. на суму 4346 грн.; 
нарядом-замовленням № 6868 від 28.01,2020р. на загальну суму 539 грн.; 
нарядом-замовленням № 732 від 22.05.2020р. на загальну суму 2 378,50 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем, належними та допустимими доказами, було доведено розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача у розмірі 36289,01 грн. Суд першої інстанції вважав, що підстав для стягнення витрат, понесених позивачем на послуги евакуатора немає, так як вказані витрати відшкодовуються страховою компанією.
Колегія суддів погодитися з таким висновком суду першої інстанції не може, виходячи з наступного.
У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.
Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу     (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.
Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.
Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.
Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.
Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).
Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.
Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).
Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.
Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив, зокрема, стягнути з відповідача, майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 55360,21 грн., надавши при цьому: наряд-замовлення № 6651 від 11.12.2019 р на загальну суму 2 378,5 грн., яким визначений перелік робіт з ремонту ТЗ, а саме: з/в переднього амортизатора - вартість 402 грн., слюсарні роботи - вартість 167,5 грн, с/у переднього бампера - вартість 335 грн, заміна рульової тяги - вартість 268 грн, заміну ступічного підшипника переднього - вартість 603 грн., заміна шарової правої - вартість 268 грн.; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6864 від 27.01.20р. на загальну суму 30291,25 грн., відповідно до якого були виконані роботи з ремонту всього автомобіля. Відповідно до цього акту, позивачем включено до зведеного переліку витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем, в тому числі витрати на ремонт тих частин автомобіля, які не зазнали пошкоджень внаслідок ДТП. (п. 29, 35, 36). Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6651 від 27.12.2019р. на суму 2378,5 грн. Згідно видаткової накладної № А-0000017 від 23.01.2020р. ремонт автомобіля проведено на суму 24 457,10 грн.; згідно видаткової накладної № КА-000944 від 27.12.2019р. на суму 4346 грн.; згідно наряду - замовлення № 6868 від 28.01.2020 р. на загальну суму 539 грн. та на суму 2 378,50 грн. згідно наряду – замовлення № 732 від 22.05.2020р. 
В свою чергу, сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України "Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судом встановлено наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Надані позивачем копії накладних, актів приймання передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля «Peugeot 307» НОМЕР_2 , не є належними та допустимими доказами розміру майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, оскільки розмір шкоди має бути підтверджений відповідним звітом оцінювача з урахуванням вимог Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092.
З наданих позивачем документів неможливо встановити фактичні витрати, так як статті витрат за цими документами, не дозволяють в повному обсязі встановити, чи мають ці витрати відношення до пошкоджень, які мали місце внаслідок ДТП (наприклад з наряду-замовлення № 6864 від 27.01.20 - зняття та встановлення передніх фар, поз. 6 - зняття та встановлення накладки панелі лобового скла та ін.) 
В свою чергу, зі звіту № 1358 про оцінку вартості (розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21.12.2019 року, складеного оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна» ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 43 773,87 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). Застосовано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,7, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ склала 21 213,05 грн, без ПДВ - 18 671,20 грн. (Т.1 а.с. 24) 
Беручи до уваги те, що відповідач частково визнав заявлені до нового вимоги та не заперечує відшкодувати позивачу розмір матеріального збитку, який не був відшкодований страховиком, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання вимог та покладення на відповідача обов`язку з відшкодування вартості запчастин, у розмірі 22 560,82 грн, визначеної у звіті № 1358 від 21.12.2019 року (а.с.24).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. та документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9400 грн. (а.с.129,130).
При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1224,46 грн. 
Враховуючи задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог (на 60,4%), судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином, з ТОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 507,85 грн. (840,80х60,4%:100), з оплати правничої допомоги в розмір 9400 грн. 
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги 1224,46 грн.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» - адвоката Півненко Ірини Володимирівни – задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2021 року - скасувати. Ухвалити нове рішення. 
Позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» на користь ОСОБА_1 , шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 22 560,82 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Бурова техніка» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 507,85 грн, з оплати правничої допомоги в розмірі 9400,00 грн, всього 9907,85 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2021 року.

Головуючий                  Т.В. Одринська

Судді                   В.П. Пікуль

                                                                        О.О. Панченко