Єдиний унікальний номер 242/3425/21 
Номер провадження 22-ц/804/2842/21        

Номер провадження 22-ц/804/2842/21 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року                                  Донецький апеляційний суд в складі колегії:
                                                                 головуючого судді: Новікової Г.В. 
                                                                 суддів: Гапонова А.В.,Корчистої О.І.
             за участю секретаря :Ротар Я.Б.

      розглянувши у  відкритому судовому засіданні  в м. Бахмуті апеляційну скаргу  т.в.о.генерального директора Державного підприємства «Селидіввугілля»   на рішення Селидівського міського  суду Донецької області від 06 вересня  2021 року (ухваленого під головуванням судді Черкова В.Г.)  у цивільній справі №242/3425/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу Шахта «1-3 Новогродівська», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

  У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що з 03.04.2006 року по 22.10.2020 року він працював у ДП «Селидіввугілля». У період з 03  по 24 лютого 2020 року, з 02  по 15 червня 2020 року, з 04  по 18 серпня 2020 року, з 25.09.2020 року по 01.10.2020 року перебував на лікарняному. У зв`язку з неповною сплатою єдиного соціального внесу страхувальником ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» здійснив розрахунок допомоги по листкам непрацездатності, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час настання страхового випадку. Станом на сьогодні відповідач має заборгованість зі сплати ЄСВ, у зв`язку з чим до теперішнього часу позивач не отримав суми не донарахованих лікарняних листів.
     Просив визнати дії ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» щодо не проведення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100% його середньої заробітної плати неправомірними; зобов`язати ВП «Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» зробити розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам АДТ № 950245, 950896, 951137, 951484 із розрахунку 100% його середньої заробітної плати та надати до Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідні заяви-розрахунки для виплати.
    Рішенням Селидівського міського   суду   від 06 вересня  2021 року  позовні вимоги задоволенно.  Зобов`язано Державне підприємство «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «шахта 1-3 »Новогродівська» зробити розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам: АДТ № 950245, 950896, 951137, 951484, виданим ОСОБА_1 , із розрахунку 100 % його середньої заробітної плати та надати до Фонду соціального страхування України в Донецькій області відповідні заяви-розрахунки.
     Стягнуто з ДП «Селидіввугілля» судовий збір в дохід держави у розмірі 908  грн.  
     В апеляційній скарзі т.в.о. генерального директора Державного підприємства «Селидіввугілля»  просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
       В обґрунтування  посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не відповідність висновків суду обставинам справи.  
      ВП « шахта 1-3» Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» нараховується та в повному обсязі сплачується єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування працівників. Проте,у зв`язку із несвоєчасною сплатою ЄСВ у попередні роки,виникла заборгованість підприємства у вигляді нарахованих контролюючими органами штрафних санкцій та пені. Таким чином, у зв`язку із існуючою заборгованістю перераховані кошти фіскальним органом зараховуються в рахунок погашення цієї заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення без зміни напрямку сплати єдиного соціального внеску,визначеного підприємством.

     Станом на 18.06.2021 року страховий стаж зараховано на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 року.
    Тобто,нараховані та сплачені шахтою в повному обсязі суми єдиного соціального внеску за період з 01.10.2018 року по 01.05.2021 року Пенсійним фондом віднесені на погашення попередньої заборгованості та не зараховані до страхового стажу працівників на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у Державному реєстрі.
   Суд першої інстанції не надав належної оцінки статті 19 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до цієї норми здійснити розрахунок допомоги по лікарняним листкам згідно 100% середнього заробітку не має законних підстав,а заяви розрахунки не прийматимуться до відшкодування Фондом.
    Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.   
    У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток-повідомлень (а. с. 77-78,80). 
    Конверт із судовою повісткою для ВП « шахта 1-3» Новогродівська»   повернулася до суду апеляційної інстанції із відміткою АТ «Укрпошта» про причини повернення «адреса відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень  ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням сторони (а.с.79).
    Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
     Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній  доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Вирішуючи спір,суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виниклі правовідносини регулюються ст.ст.253,  255  КЗпП України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 
За приписами п.2 ч.1 ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку
матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.19 цього Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.4 ст.19 Закону застраховані особи, які протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше 6 місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.
Частинами 1,2,4 ст.21 Закону визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другом цієї частини.
Статтею 22 Закону встановлені умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків, які зазначені в Законі.
Частиною 2 ст.22 Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності.
Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 1) 50% середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж до 3 років; 2) 60 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж від 3 до 5 років; 3) 70 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж від 5 до 8 років; 4) 100 % середньої заробітної плати (доходу) застрахованим особам, які мають страховий стаж понад 8 років.
Частиною третьою ст.30 Закону передбачено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням та своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
Тобто, комісія із соціального страхування підприємства наділена повноваженням щодо призначення матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності).
Відповідно до Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01.01.2011 р.), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченого печаткою підприємства.
Згідно з п.7 Порядку № 26 при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Робочий орган виконавчої дирекції Фонду протягом десяти днів з дня подання страхувальником документів, зазначених у п.п.2.7, 2.8, 5.3, 7.3 цього Порядку, перевіряє правильність нарахування сум, пов`язаних з вищезазначеними виплатами, та перераховує страхувальнику кошти у сумі, зазначеній у заяві-розрахунку.
Статтею 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що роботодавець як страхувальник зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом та подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості, у тому числі, про розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників.
Судом першої інстанції встановлено,що  ОСОБА_1   перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений з роботи 21.10.2020 року за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки.
  У період з 03 по 24 лютого 2020 року, з 02 по 15 червня 2020 року, з 04 по 18 серпня 2020 року, з 25.09.2020 року по 01.10.2020 року  позивач перебував на лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності, у зв`язку з чим йому було розраховано суми відшкодування.
Листом від 09.12.2020 року  ВП Шахта «1-3 Новогродівська»  повідомляла позивача про те, що  суми єдиного соціального внеску сплачені у повному обсязі.Однак за період з 01.04.2018 року по 01.11.2020 року  Пенсійним фондом сплачені суми віднесені на погашення попередньої заборгованості (штрафних санкцій та пені), та не зараховані до страхового стажу працівників на загальнообов`язкове соціальне страхування в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
      Пенсійним фондом України повідомлялося, що за даними Реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по ВП Шахта «1-3 Новогродівська»  страховий стаж зарахований на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.03.2018 року.
      За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов`язок нарахування застрахованій особі відповідного розміру матеріального забезпечення покладений саме на роботодавця, як страхувальника, який не виконав покладений на нього  Законом обов`язок по сплаті єдиного соціального внеску, в результаті чого було порушено право позивача на отримання  допомоги за листами непрацездатності в повному обсязі. 
     Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
     Доводи про те,що суд першої інстанції не надав належної оцінки статті 19 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є безпідставними. Сам відповідач не заперечує, що страхові внески сплачено лише по березень 2018 року. В тому,що у підприємства виникли  борги по сплаті єдиного соціального внеску вини позивача не має, а тому відповідно до положень діючого законодавства позивач має право на соціальний захист в повному розмірі.
Постановлене судом рішення  є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
     З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваного рішення без змін, а також на положення ст. 141 ЦПК України, не має підстав для зміни розподілу судових витрат.   

      Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

    Апеляційну скаргу Державного підприємства «Селидіввугілля» залишити без задоволення. 
     Рішення Селидівського міського   суду   від 06 вересня  2021 року залишити без змін.
     Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

     Судді: