ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5760/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          головуючий суддя                              Грибан І.О.
          судді:                                                  Ключкович В.Ю.
                                                            Парінов А.Б.

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради про визнання протиправними дій, -

У С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Глевахівської селищної ради, у якому просив:
          - визнати протиправним п. 1.40 рішення Глевахівської селищної ради від 01.04.2021 №138-09-VIII про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір;
          - зобов`язати Глевахівську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір, згідно заяви (клопотання) від 23.02.2021.          
          Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов задоволено частково.
          Визнано протиправним та скасовано п. 1.40 рішення Глевахівської селищної ради від 01.04.2021 №138-09-VIII про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір.
          Зобов`язано Глевахівську селищну раду (місцезнаходження: Київська область, Васильківський район, смт Глеваха, вул. Вокзальна, 26; код ЄДРПОУ 04359146) повторно розглянути заяву (клопотання) Адвокатського бюро "Олександра Дубового" від 23.02.2021 в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір та відповідно до вимог ст.118 ЗК України прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
          У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
          Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми  права.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
          Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Судом першої інстанції встановлено, що 23 лютого 2021 року Адвокатським бюро "Олександра Дубового" в інтересах ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради була подана заява (клопотання) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір.
          До вказаного клопотання додано копію паспорту та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, ордер та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001258 від 15.01.2020.
          В подальшому, 01 квітня 2021 Глевахівською селищною радою дев`ятою сесією 8 скликання прийнято рішення №138VІІІ "Про відмову в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність", п. 1.40 якого відмовлено Адвокатському бюро "Олександра Дубового", яке діяло в інтересах ОСОБА_1 , в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Зелений Бір, у зв`язку з тим, що територія вказана ним на картографічному матеріалі (доданому до клопотання) розташована в с. Зелений Бір відводиться у власність згідно рішення органу місцевого самоврядування іншому громадянину.
          Адвокатське бюро "Олександра Дубового" звернулося до відповідача із адвокатським запитом від 21.04.2021, у якому просило надати копію рішення органу місцевого самоврядування про відведення у власність земельної ділянки іншому громадянину, на яке посипається Глевахівська селищна рада у своєму рішенні №138-09-УІІІ від 01.04.2021, а також надати інформацію, чи перебуває вказана земельна ділянка у власності або користуванні інших осіб на даний час, і копії документів, які це підтверджують.
          У відповідь на зазначений запит відповідачем не надано жодних документів (доказів), які підтверджують факт відведення заявленої позивачем земельної ділянки іншим громадянам, а також не надано жодних документів (доказів), які підтверджують факт перебування даної ділянки у власності або користуванні будь-яких осіб на даний час.
          Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, позивач звернувся з даним позовом до суду.
          Переглядаючи справу в порядку апеляційного розгляду колегія суддів звертає увагу, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні вимог про зобов`язання Глевахівську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір, згідно заяви (клопотання) від 23.02.2021.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
          Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в межах доводів апеляційної скарги.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи прокуратури України та їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
          Спірні відносини регулюються   Конституцією України,   Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Приписами   ст. 121 Земельного Кодексу України   визначено, що кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.
          Згідно ч. 1   ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені   Конституцією України, цим та іншими законами.
          Нормами ч. ч. 1, 5   ст. 46 Закону №280/97-ВР   передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
          Відповідно до ч. ч. 1, 2   ст. 59 Закону №280/97-ВР   рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голосування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.
          Колегія суддів зазначає, що повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями      118,      122,      123 Земельного кодексу України.
          Відповідно до частини шостої      статті 118 Земельного Кодексу України      громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених      статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
          До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених      статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
          Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених      статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
          Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому   законом   порядку.
          Статтею 123 Земельного кодексу України      встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених      статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
          Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
          Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.
          Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених      статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
          Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених      статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому   законом   порядку.
          Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із   законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
          Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому      статтею 186-1 цього Кодексу.
          Отже,   ЗК України   визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
          Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови. При цьому,   ЗК України   зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови. 
          До того ж законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у   Земельному кодексі   Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень      статті 118 Земельного кодексу України.
          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 545/808/17.
          Відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:
          - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; 
          - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; 
          - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; 
          - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; 
          - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
          Колегією суддів зазначає, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обумовлена тим, що земельна ділянка відводиться у власність згідно рішення органу місцевого самоврядування іншому громадянину.
          Як зазначалося судом вище, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
          Досліджуючи зміст оскаржуваного рішення відповідача №138-09-VІІІ від 01.04.2021, колегією суддів встановлено, що в ньому відсутні посилання на підстави, передбачені   статтею 118 Земельного кодексу України. 
          Колегія суддів звертає увагу, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є поетапним, а надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою є одним з перших етапів. Зазначене вказує на відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей   ЗК України.
          Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №360/2334/17.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, рішення відповідача №138-09-VІІІ від 01.04.2021року є протиправним та підлягає скасуванню.
          Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір, згідно заяви (клопотання) від 23.02.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.
          В силу положень ч. 2   ст. 9 КАС України   суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього   Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Відповідно до ч. 2   ст. 245 цього Кодексу   у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
          Цією ж статтею передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
          При цьому адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3   ст. 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.
          Таким чином, в даному випадку належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути в установленому законом порядку заяву (клопотання) від 23.02.2021 з доданими документами про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 гектара на території села Зелений Бір, та відповідно до вимог ст.118 ЗК України прийняти обґрунтоване рішення
          Щодо заявленої вимоги щодо відшкодування судових витрат (витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката) у розмірі 7000 грн., колегія суддів виходить з наступного.
          Відповідно до приписів ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
          Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
          Відповідно до приписів ст. 246 КАС України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. При цьому згідно з положеннями ч. 5 вказаної норми розподіл судових витрат зазначається у резолютивній частині рішення.
          Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом при ухваленні рішення.
          Водночас, колегією суддів встановлено, що у резолютивній частині оскаржуваного судового рішення суд першої не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, рішення в цій частині не ухвалив, що є підставою для ухвалення додаткового рішення згідно ст. 252 КАС України.
          Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги в частині про відшкодування витрат, що пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи, а саме, про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.
          Відповідно до приписів ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:
           1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;
           2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;
           3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;
           4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;
           5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;
           6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.
          Колегія суддів враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
          Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст. ст. 242, 250, 287, 308,  311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

          Головуючий суддя                                                                      І.О. Грибан

          Судді                                                                                          В.Ю. Ключкович

                                                                                                    А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 08.12.2021р.)