П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1193/21	

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м.Одеса
                                                                                                             Повний текст судового рішення складений 30.03.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення, - 

ВСТАНОВИВ:

21.01.2019р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за 2017-2018рр. у сумі 17817,76грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018р. у справі № 1540/4222/18 стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Фактично їй нараховано та переказано 89997,48грн., з утриманням податку на доходи фізичних осіб в сумі 16446,24грн., військового збору в сумі 1370,52грн. (всього 17816,76грн.). При цьому, збитки в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнуті за судовим рішенням, не є об`єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб та військовим збором.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2021р. відмовлено у задоволенні позову, оскільки заробіток за час вимушеного прогулу не є доходом, що не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором відповідно до Податкового кодексу України.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
Апелянт зазначає, що невиплачена заробітна плата є реальними (прямими) збитками, оскільки для робітника зарплата, це витрати які особа реально зробила, щоб виконати свою роботу і яку роботодавець їй не компенсував. Адже, зарплата, - це вартість робочої сили. А стягнення збитків за рішенням суду є власне, виконанням рішення суду, а не виплатою зарплати. Несвоєчасно виплачене їй грошове забезпечення за 2017-2018 роки є незаконно набутим майном або збереженим його у себе за рахунок іншої особи, яке має бути поверненим в повному обсязі без будь-яких відрахувань.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018р. у справі №1540/4222/18 (набрало законної сили 01.03.2019р.) визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12.09.2017 року №30-рс про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 ; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.09.2017 року по 12.09.2018 року. 
На виконання рішення суду у справі №1540/4222/18, військовою частиною НОМЕР_1 нараховано ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.09.2017р. по 12.09.2018р. у розмірі 91368грн., з якого утримано податок на доходи фізичних осіб  у розмірі 16446,24грн. та військовий збір у розмірі 1370,52грн. (всього 17816,76грн.), та фактично виплачено суму 89997,48грн. /а.с.5/
Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звернулася до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Порядок, розміри та строки сплати податків та зборів врегульовано Податковим кодексом України (надалі – ПК України).
Відповідно до п.п.14.1.48 п. 14. 1 ст. 14 ПК України, заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Згідно з п.п.14.1.180 п.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до п.164.6 ст.164 ПК України, під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.
Згідно з п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК Кодексу.
Ставка військового збору - 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу (підпункт 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).
Згідно з п.171.1 ст.171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Враховуючи вищевикладене, податковим агентом, відповідальним за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати є роботодавець ОСОБА_1 , а саме військова частина НОМЕР_1 .
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.
Таким чином, дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання з середнього заробітку ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб та військового збору вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, а тому позивні вимоги не підлягають задоволенню.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від  30 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.