УХВАЛА

12 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 748/1674/21
адміністративне провадження № К/9901/40295/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,                      
суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі №748/1674/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними дії по притягненню до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно з протоколами про порушення митних правил №0698/10000/17 від 01.07.2017, №0699/1000/17 від 31.07.2017, №0794/10000/18 від 22.11.2018, №0227/10000/18 від 25.04.2018, №0212/10000/18 від 17.04.2018, №0637/10000/18 від 01.10.2018, №0566/10000/19 від 26.07.2019, №0228/10000/18 від 25.04.2018, №0045/100000015/17 від 17.01.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.04.2021, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій передано до Чернігівського районного суду Чернігівської області.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.07.2021 у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.07.2021 залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021. Вказує на незаконність висновків судів попередніх інстанцій про те, що справа не підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції, адже предметом оскарження є не протоколи про адміністративне правопорушення, а неправомірні дії митного органу, які передували складанню вищезазначених протоколів. Також посилається на помилковість застосування висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено в постанові від 13.03.2019 у справі №712/7385/17, з огляду на відмінність обставин справи. 

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за означеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послугу (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, до компетенції адміністративних судів належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Водночас відповідно до пункту 3 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Так, судами встановлено, що в межах цієї справи позивачем оскаржуються дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно з протоколами про порушення митних правил №0698/10000/17 від 01.07.2017, №0699/1000/17 від 31.07.2017, №0794/10000/18 від 22.11.2018, №0227/10000/18 від 25.04.2018, №0212/10000/18 від 17.04.2018, №0637/10000/18 від 01.10.2018, №0566/10000/19 від 26.07.2019, №0228/10000/18 від 25.04.2018, №0045/100000015/17 від 17.01.2017 без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, разом з тим оскарження таких дій не породжує правових наслідків для позивача. В той же час сам спір не є адміністративним, оскільки відповідач при складенні протоколів про адміністративне правопорушення здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому судами враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019, прийнятій за наслідками розгляду справи №712/7385/17 про визнання протиправними дій щодо незаконного складення протоколу про адміністративне правопорушення, в якій вказувалось на те, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 638/3490/18, від 22.01.2020 у справі №2-а/489/7/2016.

Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судом в основу оскаржуваних судових рішень, як і не свідчать про порушення норм права при їх постановленні.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В :

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі №748/1674/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду                                                                              С.С.Пасічник

         І.А.Васильєва

                                                                                                                     В.П.Юрченко