УХВАЛА

11 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/5094/20
адміністративне провадження № К/9901/35809/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача          Бевзенка В. М.,
суддів:                    Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі № 380/5094/20 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Матвієнка Андрія Анатолійовича про зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Матвієнка Андрія Анатолійовича (далі - відповідач), у якому просила:
- зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивачку, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів вкладу за рахунком Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 005-13405-160215 банківського вкладу від 16.02.2015, укладений між позивачкою та АТ "Дельта Банк" на суму 7 940 доларів США.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021, позов задоволено.
Ухвалою Верховного Суду від 17.09.2021, касаційну скаргу відповідача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі № 380/5094/20 повернуто.
Не погоджуючись із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021, відповідач вдруге оскаржив їх у касаційному порядку.
Як на підставу касаційного оскарження, відповідач посилається на пункт 4 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та вказує, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів та неповного встановлення обставин справи.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Щодо поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Водночас згідно з частиною 2 статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Суд установив, що передбачений зазначеною статтею строк на касаційне оскарження не пропущений, оскільки вперше скаржником подано касаційну скаргу у межах строків визначених статтею 329 КАС України, проте ухвалою Верховного Суду від 17.09.2021, касаційну скаргу було повернуто.
Указану ухвалу скаржником отримано 24.09.2021 і повторно, засобами поштового зв`язку направлену касаційну скаргу до суду 27.09.2021, тобто без суттєвих зволікань.
Ураховуючи те, що первісна касаційна скарга була подана у строк визначений  статтею 329 КАС України скаржник уважає, що є поважні причини пропуску строку на подання касаційної скарги.
Аналізуючи вищенаведені обставини, надані скаржником докази у сукупності з нормами КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Щодо підстав касаційного оскарження судових рішень.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку.
Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Також, надаючи належну оцінку посиланням скаржника на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, Суд зазначає, що така підстава касаційного оскарження приймаються та вважається обґрунтованою за наявності обґрунтованих у касаційній скарзі випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Поновити Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" пропущений строк на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі № 380/5094/20.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі № 380/5094/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач:                                                                                          В.М. Бевзенко
Судді                                                                                                              С.М. Чиркін
                                                                                                              В.М. Шарапа