П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/5346/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Панкеєва В.А.
          Суддя-доповідач:  Шидловський В.Б. 

25 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  02 серпня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про  визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення просила:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та не зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи з:
01.07.1982 по 09.10.1986 - 4 р. 3 м. 8 дн. - дояркою;
10.10.1986 по 04.04.1989 - 2 р. 5 м. 25 дн. - декретна відпустка;
05.04.1989 по 07.05.1991 - 2 р. 1 м. 2 дн. - дояркою;
08.05.1991 по 31.12.1995 - 4 р. 7 м. 23 дн. - декретна відпустка;
01.01.1996 по 16.10.2006 - 10 р. 9 м. 14 дн. - дояркою;
01.12.2007 по 12.11.2008 - 0 р. 11м. 11 дн. - дояркою;
01.01.2010 по 14.12.2010 - 0 р. 11 м. 11 дн. - дояркою.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області  зарахувати до пільгового стажу вказані періоди роботи, призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з моменту звернення, а саме 14.01.2021.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 17.02.2021 № 0600-0303-8/13940 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи дояркою: з 01.07.1982 по 09.10.1986, з 05.04.1989 по 07.05.1991, з 01.01.1996 по 16.10.2006, з 01.12.2007 по 12.11.2008, з 01.01.2010 по 14.12.2010 та періоди перебування у декретній відпустці: з 10.10.1986 по 04.04.1989 та з 08.05.1991 року по 31.12.1995.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ЄДРПОУ 13559341).
Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в  позов та стягнення судових витрат. В  цій частині прийняте нове рішення яким позовну вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з моменту звернення, а саме 14.01.2021 року» задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (код ЄДРПОУ 13559341), а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати зі сплати судових зборів за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та апеляційної скарги в розмірі 1389,80 грн. (1362,00 грн. судовий збір та 27,80 комісія банку).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію не буде відноситися до повноважень дискреційного характеру. Також вказує, що ціна заявлених адвокатський послуг порівняно з витраченим часом та ринковою ціною на адвокатські послуги є значно меншою, тобто є неспівмірною у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та значно заниженою, що в свою чергу не дозволяю суду зменшувати розмір судових витрат в 5 разів (з 2500 грн. до 500 грн.) порівняно з частковим задоволенням позову.
Відповідно до приписів ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.
Слід також зазначити, що відповідачем також було подано апеляційну скаргу на судове рішення, однак, у зв`язку з неусуненням її недоліків, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 вона була повернута заявнику.
Отже, рішення  суду першої інстанції оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, апеляційному перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач зверталась до відповідача з заявою на призначення пенсії.
Листом від 17.02.2021 № 0600-0303-8/13940 відповідач повідомив позивачу про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Вказав, що до її страхового стажу не зараховано період трудової діяльності, відповідно до записів вкладиша до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 05.04.1989, з 01.07.1982 по 31.12.1986 в колгоспі "Україна", так, як неможливо значити період роботи, оскільки відсутній документ та його дата підстави внесення встановленого та виробленого мінімуму трудової участі, дата звільнення, дата наказу про звільнення, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 17.08.1993 №110. Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3  від 05.06.1990, до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 05.04.1989 по 11.02.1993 в колгоспі "Україна", так, як неможливо визначити період роботи, оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі, що суперечить вимогам ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивачем не надано уточнюючу довідку про період роботи дояркою та виконання встановлених норм обслуговування.
Загальний страховий стаж становить 16 років 0 місяців 17 днів, стаж роботи дояркою відсутній, оскільки не підтверджений в порядку визначеному законодавством, тому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18 січня 2021 року у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 5 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 20 років та страхового стажу - 21 рік 6 місяців.
Додатково повідомлено, що у разі подання заяви з підтверджуючими документами про період роботи з 05.04.1989 по 11.02.1993 та уточнюючою довідкою про роботу та виконання встановлених норм обслуговування дояркою до 11 квітня 2021 року, буде розглянуто питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до пункту 5 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 17.02.2021 №0600-0303-8/13940 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, суд першої інстанції дійшов висновку, що відомості, які містяться у трудовій книжці позивача, в повній мірі визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2. При цьому зазначені записи в трудових книжках підтверджують наявність у позивача стажу роботи, а тому позивач не може бути позбавлений права на призначення пенсії на пільгових умовах.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції виходив з того, що з метою відновлення порушеного права позивача, відповідач повинен повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з моменту звернення, а саме з 14.01.2021 задоволенню не підлягала, з огляду на наявність дискреційного характеру у вказаних діях.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині  визначення способу захисту порушеного права та стягнення витрат на правову допомогу.
Так, у справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів зазначає, що умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, та правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.
З огляду на матеріали справи, спірним у вказаній справі є право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.
З урахуванням встановлених обставин судом першої інстанції, щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії та досягненням відповідного віку (55 роки) є достатнім для призначення пенсії за Списком № 2 згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За таких обставин, на думку колегії суддів, з метою ефективного відновлення порушеного права ОСОБА_1 , її позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 з 14.01.2021 року.
Вище наведеного не було враховано судом першої інстанції, який визнавши за позивачем права на призначення пенсії та визнавши неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 17.02.2021 №0600-0303-8/13940 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, не обрав для позивача ефективний спосіб захисту порушених прав шляхом зобов`язання призначити та виплатити пенсію позивачу з дати його звернення за її призначенням.
Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, колегія суддів вказує наступне.
Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами частини першої наведеної правової норми при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За результатами аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів приходить до висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорара та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження заявлених до стягнення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, позивачем надано договір про надання правничої допомоги №2705 від 27.05.2021, копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, ордер №1002687 від 03.06.2021, розрахунок суми гонорару від 25.06.2021 та лист-квитанцію про отримання гонорару від 25.06.2021.
Як убачається зі змісту Договору, адвокат зобов`язується надати клієнту юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним  Договором.
За п.4.5 даного Договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТСЬКИМ БЮРО юридичної допомоги і її вартість. 
Тим часом, до заяви про відшкодування судових витрат позивачем не надано акта прийому - передачі правової (правничої) допомоги, який би дав можливість встановити обсяг правової (правничої) допомоги, наданої позивачу по договору та її вартість.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та їх вартості.
Враховуючи наведене, підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.6 наведеної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За нормами п.4 ч.1 ст.322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
В даному випадку розмір судового збору за подання позовної заяви становить 908 грн., а за подання апеляційної скарги складає 1362 грн. Вказані кошти були сплачені позивачем, та у зв`язку з задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю, стягненню підлягає вся сума сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги.
Відповідно до ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року  скасувати в частині відмовлених позовних вимог та стягнення судових витрат.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області  призначити та виплатити з 14 січня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 задовольнити. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити із 14 січня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви  в сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ЄДРПОУ 13559341).
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ЄДРПОУ 13559341). 

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.