ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1864/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 листопада 2021 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: суддів Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника позивача Поліщука С.В., представника відповідача Ткачук Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення 

                                                   В С Т А Н О В И В:
Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (т.1, а.с.49-54) просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2945/0901 від 12.11.2020, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000,00 грн. за порушення  ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що фактична перевірка позивача була проведена з порушенням вимог чинного законодавства України. 
Зокрема позивач вважає, що наказ про проведення перевірки було оформлено з порушенням вимог  ст.81 ПК України, а саме не зазначено конкретної підстави для проведення перевірки. 
Крім того, позивач звертає увагу, на те, що у наказі про проведення фактичних перевірки  посилання є на пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України, проте передумов для проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, у відповідача не було, оскільки інформації, яка свідчила б  про можливі порушення платником податків законодавства, не надходило про що і не зазначено в наказі про проведення такої перевірки.
Також позивач наголосив, що у наказі  про проведення фактичної перевірки, всупереч вимогам абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України  відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення фактичної перевірки позивача; не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти порушення вимог законодавства у сфері виробництва і обігу пального; сумнівність яких саме дій позивача (дата вчинення дії, характер та наслідки вчинення такої дії та інші докази вчинення таких дій, показання свідків, працівників) була встановлена контролюючим органом.
Також позивач звертає увагу, що у наказі про проведення перевірки, всупереч вимогам  ст.81 ПК України, не зазначено чіткого періоду діяльності позивача, який буде перевірятися.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення до Головного управління Державної податкової служби у Київській області №2945/0901 від 12.11.2020.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції зазначив, що погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем порядку призначення фактичної перевірки, і як внаслідок  акт індивідуальної дії прийнятий за результатами такої перевірки підлягає визнанню яке протиправне та скасуванню.   
Відповідач не погодився  з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права. 
Апелянт наголосив, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внаслідок чого, позивач прийняв законний обґрунтований наказ про призначення фактичної перевірки.        
Крім того, апелянт вважає, що в ході проведення фактичної перевірки ним було встановлено факт порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», оскільки згідно акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 ТОВ «Євродизель» і ТОВ «Сейтлімс» на адресу позивача реалізували та відвантажили дизельне паливо в кількості 7568 літрів та 18070 літрів, строк ліцензії на право зберігання пального з 08.05.2020 по 08.05.2025.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Обставини встановлені судом.
Позивач зареєстрований як юридична особи і видами економічної діяльності підприємства є: 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами (основний); 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устаткування; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, що підтверджує витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.97-101).
07.02.2019 позивачем  з ТОВ «Спец-Електро» було укладено договір оренди № 0702, відповідно до якого позивач орендує строком на 24 місяця нежиле приміщення за адресою: Київська область Макарівський район село Бишів вулиця Київська, 1-Б (т.1 а.с. 102-107).
08.05.2020 позивач отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), яка видану Головним управлінням ДПС у Київській області, на період з 08.05.2020  до 08.05.2025, адреса місця зберігання  Київська область Макарівський район село Бишів вулиця Київська, 1-Б, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального -  7500 літрів (т.1 а.с. 110).
02.10.2020 відповідачем було прийнято наказ № 1483 щодо проведення, на підставі пп.  80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України,   перевірки позивача, та оформлено направленнями на перевірку від 02.10.2020 № 886, 887 (т.1, а.с. 212, 216-217).
У період з 05.10.2020 по 08.10.2020 відповідачем проводилась фактична перевірка позивача за результатами якої складено «Акт про результати фактичної перевірки» №27/10-36-09-00-10/42798837  від 09.10.2020  (т.1 а.с. 220).
В акті перевірки зазначено «посадовими особами    встановлені порушення позивачем положень ч. 1  ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Зокрема, встановлено, що за адресою: Київська область Макарівський район село Бишів вулиця Київська, 1-Б, ТОВ "НЛТ Техніка", здійснює господарську діяльність, основний вид діяльності - торгівля іншими автотранспортними засобами. За зазначеною адресою суб`єктом господарювання зберігається пальне для власних потреб. На території розміщений 1 резервуар загальною місткістю 7500 л. Відповідно до ліцензійного реєстру ТОВ "НЛТ Техніка" отримало ліцензію на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 08.05.2020 №10140414202001222 терміном дії з 08.05.2020 по 08.05.2025 за адресою: Київська область Макарівський район село Бишів вулиця Київська, 1-Б. Разом з тим, згідно Єдиного реєстру акцизних накладних ТОВ "НЛТ Техніка" отримало дизельне пальне УКТЗЕД важкі дистиляти (газойли) відповідно до акцизних накладних від 15.04.2020 №31 та від 06.05.2020 №1057 на загальний об`єм 25638,07 літрів. Таким чином, ТОВ "НЛТ Техніка" здійснювалось зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки)».
Позивач подав заперечення на висновки акту перевірки, які за результатами розгляду відповідачем були залишені без задоволення, висновки податкового органу без змін (т.1, а.с.13-16, 17-20).
12.11.2020 на підставі вищенаведеного акту відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 2945/0901 яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000грн. за порушення  ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального"  (т.1, а.с. 21).
26.11.2020 року позивач подав на адресу Державної податкової служби скаргу вих. №26/11 на податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 12.11.2020 року №2945/0901 (т.1, а.с. 22-27).
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 28.01.2021 №2195/6/99-00-06-03-02-06 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 12.11.2020 №2945/0901 залишено без змін, а скарга - без задоволення (т.1, а.с. 28-32).
                        Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Нормативно-правове  обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Стаття 19 Конституції України  передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
                    Податковий кодекс України  регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За пп.  80.2.6 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України  фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.
Відповідно до пп.  80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися  у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації  про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Згідно пп.  75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України  фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно пп.  20.1.9  п.  20.1 Податкового кодексу України  контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Відповідно до положень частини першої  статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-BP  (далі - Закон        № 481/95-BP) імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та  зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання  (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва)  всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно з частиною восьмою статті 15 Закону № 481/95-BP суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва)  отримують ліцензії на право  оптової торгівлі пальним та зберігання пального    на  кожне місце оптової торгівлі пальним або  кожне місце зберігання пального  відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина десята статті 15 Закону № 481/95-BP).
Згідно з частиною шістнадцятою статті 15 Закону № 481/95-BP суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
При цьому, нормами частини першої статті 17 Закону № 481/95-BP визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до частини другої статті 17 Закону № 481/95-BP до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема,  оптової торгівлі пальним  або зберігання пального  без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Висновки суду.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що порядок призначення відповідачем фактичної перевірки був порушений, отже податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами такої перевірки підлягає визнанню як протиправне та скасуванню.   
          Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного суду зроблений 21.02.2020 року у справі №826/17123/18, зокрема те, що «Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до    перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.».
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України такий висновок Верховного суду приймається як обов`язковий.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач прийняв наказ на підставі підпункту  80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а саме за наявності та/або отримання контролюючими органами в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, про що має бути зазначено в наказі про проведення такої перевірки.
Проте, зі змісту наказу №1483 від 02.10.2020 вбачається, що будь які посилання на конкретні та фактичні підстави призначення фактичної перевірки позивача відсутні.
Апелянтом наведене не спростовано.
Також у наказі №1483 від 02.10.2020 не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти порушення вимог законодавства у сфері виробництва і обігу пального; сумнівність яких саме дій позивача (дата вчинення дії, характер та наслідки вчинення такої дії та інші докази вчинення таких дій, показання свідків, працівників) була встановлена контролюючим органом.
Отже, висновок суду першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції,  що при оформленні наказу №1483 від 02.10.2020 у контролюючого органу були відсутні визначені нормами  ПК України  підстави для проведення фактичної перевірки позивача. 
Судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги посилання відповідача на інформацію наведену у доповідній записці начальника управління від 02.102020 (т.1 а.с.214), оскільки про таку підставу у наказі відповідача  №1483 від 02.10.2020 не було вказано.
Порушення відповідачем п. 81 ст.81 ПК України, а саме не зазначення періоду діяльності, який має бути перевірений, підтверджено самим наказом відповідача №1483 від 02.10.2020. 
Таким чином, враховуючи вищевикладені норми та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з іншим висновком суду першої інстанції, що акт індивідуальної дії прийнятий за результатами такої перевірки яка проведена з порушенням її призначення, підлягає визнанню як протиправне та скасуванню.   
Судом першої інстанції ретельно проаналізовано правові висновки Верховного Суду, і як правильно ним зазначено, при розгляді саме цієї справи підлягає враховуванню правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19 та від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19 про те, що підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом    80.2.5 пункту    80.2    статті    80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Отже, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, не є окремою, самостійною та достатньою підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту    80.2.5    пункту    80.2    статті    80 Податкового кодексу України, оскільки у такому випадку всі інші підстави для проведення фактичної перевірки, передбачені пункту    80.2    статті    80 ПК України, втрачають своє юридичне значення, у зв`язку з наданням контролюючому органу права без настання будь-яких юридичних фактів та у будь-який час проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає доводи апелянта такими, що не заслуговують уваги, висновки суду обґрунтованими, оскільки відповідач на підтвердження своїх висновків не надав відповідних доказів, тому і доводи апелянта є такими що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. 
Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог  ст. 242 КАС України.
Згідно зі  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
          Повний текст виготовлено 22.11.2021.
Керуючись ст.ст.  139,  242-244,  250,  308,  310,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 р. - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЛТ Техніка" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                                                                                                                                                                                                                                           

Колегія суддів:                                                                                              О.В. Карпушова  

                                                                                                             Л.В. Губська

                                                                                                                                                                                                                            О.В. Епель