УХВАЛА
 
30 листопада 2021 року
м. Київ       
 
справа № 751/4012/20
провадження № 51-952ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 липня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 липня 2020 року  ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду 15000 грн та процесуальні витрати в розмірі 4000 грн..
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року вирок місцевого суду змінено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 на відшкодування витрат на правову допомогу 8000 грн.
У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 , не погоджується із судовими рішеннями, порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку та просить їх змінити, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі частини 1 статті 75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з  випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями частини 1 статті 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи, обґрунтувавши їх.
З касаційної скарги вбачається, що потерпілий не наводить доводів на підтвердження незаконності ухвали апеляційного суду, з огляду на приписи статті 419 КПК, та не зазначає які саме доводи апеляційної скарги потерпілого не були належним чином перевірені судом апеляційної інстанції.
Крім цього, відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
При цьому, згідно з частиною 1 статті 437 КПК суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Зі змісту статті 436 та частини 2 статті 437 КПК убачається, що у разі подання потерпілим касаційної скарги, у якій він просить застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого, суд касаційної інстанції наділений повноваженнями скасувати обвинувальний вирок, ухвалений судом першої чи апеляційної інстанції  і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
Таким чином, вимоги, зазначені у касаційній скарзі потерпілого, не узгоджуються з повноваженнями Верховного Суду як суду касаційної інстанції, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за скаргою.
Відповідно до частини 1 статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали собою, яка подала касаційну скаргу.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29 липня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                 ОСОБА_3