ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 500/3952/21 пров. № А/857/14637/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Мікули О.І., Ніколіна В.В.,
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,
представника позивача                            Чапаєва Р.В.,
представника третьої особи                     Кушніра І.Я, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 02 серпня 2021 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Ванжулівський заклад загальної середньої освіти I-II ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання протиправним і скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції – Дерех Н.В.,
час ухвалення рішення – 02.08.2021 року,    
місце ухвалення рішення – м.Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 02.08.2021 року, 

                                                    в с т а н о в и в :

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Ванжулівський заклад загальної середньої освіти I-II ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання протиправним і скасування рішення
29.07.2021 року представник позивачів подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Лановецької міської ради №931 від 14.06.2021 «Про перепрофілювання (зміну типу та назви) Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області», заборони Лановецькій міській раді вчиняти будь-які дії за рішенням Лановецької міської ради №931 від 14.06.2021 «Про перепрофілювання (зміну типу та назви) Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області» до набрання законної сили рішенням суду у справі № 500/3952/21.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року у задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення їхнього клопотання про забезпечення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що  оскаржуваним рішенням порушено право дітей позивачів та дітей третіх осіб на стороні позивачів на освіту гарантоване частиною другою ст. 53 Конституції України, ст.3 та ст.55 Закону України «Про освіту», частини другої ст.6, частини другої ст.8, абзацу 2 частини другої ст.13 Закону України «Про повну загальну середню освіту», порушено права педагогічного колективу згаданого навчального закладу, зокрема право на працю, передбачене ст.43 Конституції України, позивачки, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Таким чином, вважає, що на виконання неправомірного рішення, що оскаржується, трудовий договір із позивачкою , котра працює на посаді вчителя української мови та літератури у вказаному навчальному закладі, може бути розірваним. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем було порушено вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про повну загальну середню освіту», Регламенту Лановецької міської ради восьмого скликання, затвердженого рішенням Лановецької міської ради від 14.01.2021 № 117 «Про Регламент Лановецької міської ради восьмого скликання» (далі - Регламент Лановецької міської ради), тобто рішення прийнято з порушенням встановленої процедури, тим самим порушено вимоги частини другої ст. 19 Конституції України. В даному випадку зазначено дві різні назви проектів рішення сесії Лановецької міської ради, що свідчить про те, що рішення сесії Лановецької міської ради № 931 «Про перепрофілювання (зміну типу за назви) Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області» прийняте за відсутності розпорядження Лановецького міського голови про проведення його громадського обговорення. Пунктом 4 оскаржуваного рішення Лановецької міської ради № 931 «Про перепрофілювання (зміну типу та назви) Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області», директор Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-1І ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області (з 17 Червня 2021 року - Ванжулівської початкової школи Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області) зобов`язаний повідомити працівників Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про наступне вивільнення протягом п`яти робочих днів з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про перепрофілювання закладу згідно з вимогами трудового законодавства України. Після виконання оспорюваного рішення шляхом переведення дітей позивачів до інших навчальних закладів, у разі подальшого задоволення позову судом, виникнуть труднощі із поверненням дітей позивачів - учнів до навчального закладу, де вони навчаються станом на теперішній час, оскільки на виконання оспорюваного рішення буде втрачено матеріальну базу, фінансування, викладацький склад. З підстав та обґрунтувань, наведених вище вбачаються підстави для застосування заходу забезпечення позову, передбаченого пунктом 1 ст. 151 КАС України, у вигляді зупинення дії акта - оспорюваного рішення, тому що оспорюване рішення міської ради може порушувати права певного кола осіб (зокрема, позивачів) та унеможливлювати (ускладнювати) виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки за час розгляду справи, з огляду на повідомлені позивачами обставини, відповідач може вчинити всі необхідні дії, скеровані на реорганізацію закладу освіти та звільнити усіх його працівників, у зв`язку із чим можливе рішення суду по цій справі на користь позивача вже не буде ефективним правовим захистом порушеного права позивачів, гарантованого державою, оскільки може призвести до необхідності додаткового звернення позивачів до суду для поновлення порушеного права. Отже, існує очевидна небезпека заподіяння істотної шкоди правам позивачів.
Представник позивачів та представник третьої особи в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду  від  02 серпня 2021 року про відмову в забезпеченні позову скасувати та прийняти постанову про задоволення клопотання про забезпечення позову.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не визнана судом обов`язковою і можливо розглянути справу на підставі наявних матеріалів про права і взаємовідносини сторін, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
За змістом приписів частин четвертої, п`ятої, шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" зазначається, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Також, згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Суд зазначає, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При цьому заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Суд зазначає, що у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою та надати докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а не припущень щодо можливих порушень прав позивача чи завдання йому матеріальних збитків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявником не надано доказів того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, тобто не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, які є обов`язковими для постановляння ухвали про забезпечення позову.
Крім того, вірними є висновки суду першої інстанції, що доводи заяви про забезпечення позову загалом зводяться до неправомірності прийняття рішення Лановецької міської ради від 14.06.2021 №931 "Про перепрофілювання (зміна типу та назви) Ванжулівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області", що фактично є предметом позову в адміністративній справі №500/3952/21 та не відповідає меті інституту забезпечення позову.
Суд зазначає, що питання правомірності оскаржуваного рішення можливе лише в ході з`ясування усіх фактичних обставин справи при розгляді її по суті, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Тобто, суд вважає, що вирішення такого питання є фактично вирішенням спору по суті, що є неприпустимим при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що заява представника позивачів про забезпечення позову до задоволення не підлягає і в задоволенні такої вірно відмовлено судом першої інстанції.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 500/3952/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 28 жовтня 2021 року.