СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року                               м. Харків                                 Справа № 905/1127/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О., суддя Пелипенко Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства “Ліга Групп” м.Слов`янськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 (суддя  Бокова Ю.В.);
за позовом - Акціонерного товариства “Українська залізниця” м.Київ в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” м.Дніпро Акціонерного товариства “Українська залізниця”
до - Приватного підприємства “Ліга Групп” м.Слов`янськ, Донецька область 
про стягнення штрафу у розмірі 75 390,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року до господарського суду Донецької області звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" м.Дніпро (далі-Позивач) з позовною заявою до Приватного підприємства “Ліга Групп” м.Слов`янськ, Донецька область (далі-Відповідач) про стягнення штрафу в розмірі 75 390,00 грн.
Рішенням господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 позовні вимоги - задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача штраф у розмірі 75 390,00 грн, судові витрати у розмірі 2   270,00 грн віднесені на Відповідача.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення скасувати та прийняти у справі №905/1127/21 нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу - відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідачем зазначено наступне:
- судом першої інстанції залишено поза увагою, що зважування вугілля проводилося на повіреному засобі ваговимірювальної техніки ЗВВТ - “Вагонний” (вид-Танзометричний, модифікація - УВК-ВС2), за технічним паспортом якого похибка під час експлуатації при вазі 25 тон - 100 тон становить +/-100 кг (0,16%);
- при здійсненні Позивачем розрахунку маси вантажу повинна була застосовуватися норма природної втрати вантажу 2%, так як вантаж у спірних вагонах був вологий (мав вологість 10,8%) проте Позивачем безпідставно була застосована норма природної втрати вантажу в 1%;
- суд першої інстанції невірно розтлумачив приписи ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, так як відповідальність у вигляді штрафу встановлена за сам факт неправильного зазначення певних відомостей у накладній, незалежно від кількості допущених порушень при оформлені накладеної, а отже стягнення штрафу у п`ятикратному розмірі за кожний вагон з невірно зазначеної масою вантажу є незаконним.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 року у справі №905/1127/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч. 10 ст. 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 24.09.2021 року від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача, за змістом якого Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та прохав суд спірне рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Будь-яких заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.
За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини.
За залізничною накладною на групу вагонів №52343704 зі станції Кожушко О.М. Донецької залізниці (далі-станція відправлення) на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (далі-станція призначення) 26.12.2020 року було відправлено вагони за №67385435, №66939919 та №66709668 з вантажем-вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті (далі-спірні вагони).
При оформленні залізничної накладної №52343704 (а.с.11) на спірні вагони Відповідачем шляхом використання вагонних вагів (150т) визначено та вказано масу вантажу - 69 000,00 кг у кожному з вагонів. Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтверджена відміткою представника Відправника.
На станції відправлення спірний вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка працівника станції відправлення. Відповідні відмітки про наявність зауважень відсутні.
На станції призначення 28.12.2020 року проведено контрольне зважування спірних вагонів в результаті якого встановлено факт невідповідності маси вантажу вказаної відправником в залізничній накладній №52343704 у графі маса вантажу - масі вантажу, яка була безпосередньо встановлена на станції призначення, про що складено відповідний комерційний акт №450003/728 від 28.12.2020 року (а.с.12).
Вищезазначений факт неправильного зазначення Відповідачем ваги відправленого вантажу за накладною №52343704 став підставою нарахування Позивачем Відповідачу штрафу у розмірі 75 390,00 грн та подальшого звернення до господарського суду з відповідною позовною заявою.
Відповідач в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що Позивачем не врахована похибка ваг при проведенні контрольного зважування спірного вантажу, а також Позивачем не врахована вологість вугілля, яка також впливає на визначення маси нетто. Так, згідно посвідчення якості №378/3 від 26.12.2020, виданого вуглехімічною лабораторією ТОВ “Збагачувальна фабрика “Богучарская” вага нетто (тн) вугілля кам`яного марки ДГ, клас 13-100 за залізничною накладною №52343704 у вагонах №67385435, №66939919 та №66709668 склала 69 тон, відповідно із вологістю 10,8%. Крім того, на думку Відповідача комерційний акт №450003/728 від 28.12.2020 не може бути належним та допустимим доказом у розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України, оскільки складений без дотримання вимог Правил складання актів, відповідно до п. 9 яких усі графи бланка акта мають бути заповнені та не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. Також у зазначеному комерційному акті розділ є “Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції”, який взагалі не містить ніяких відомостей щодо видачі вантажу згідно залізничної накладної або комерційного акту.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме Відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, що надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу. Згідно статті 24 Статуту залізниць України (далі-статут) саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, а тому вимоги Позивача до Відповідача про стягнення штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Стаття 6 Статуту визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.
Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у Додатку 1 до цих Правил.
Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Згідно приписів ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.
Згідно із п. 8 Правил складання актів, у тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами  видачі  вантажів.
Згідно з абз. 2 п. 2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (далі - Правила №644), маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Відповідно до матеріалів справи, Відповідачем 26.12.2020 року було відправлено спірні вагони з вантажем-вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті, про що було складено залізничну накладну №52343704, в якій з поміж іншого зазначено, що маса вантажу у кожному зі спірних вагонів становить 69 тон. Проте, під час прийняття спірного вантажу було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №52343704 не відповідає масі вантажу, встановленій на станції Нижньодніпровськ-Вузол, про що було складено комерційний акт №450003/728 від 28.12.2020 року.
З вищезазначеного комерційного акту з поміж іншого вбачається, що на підставі актів загальної форми №№ 1815, 1816 та 1817 від 28.12.2020 року на станції призначення проведено комісійне зважування спірних вагонів, в ході якого було встановлено, що у вагоні №66709668 вага нетто 67 900 кг, що менше вказаної в документів ваги на 1 100 кг, в вагоні №66939919 вага нетто 68 250 кг, що менше ваги вказаної в документі на 750 кг, в вагоні №67385435 вага нетто 68 250 кг, що менше ваги вказаної в документі на 750 кг.
Відповідачем як в суді першої інстанції так і в межах апеляційної скарги зазначено, що при зважуванні вагонів повинна була застосовуватися норма природної втрати вантажу саме в 2%, а не в 1%, як це було здійснено Позивачем, проте такі доводи колегією суддів вважаються необґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.
При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить, зокрема 2% маси зазначеної в перевізних документах для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, 1% маси, зазначеної в перевізних документах для мінерального палива.
Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до змісту залізничної накладної №52343704 вантажовідправник передав для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 “Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу”, затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 року, є мінеральним паливом.
Разом із тим, в залізничній накладній №52343704 відсутні відомості про те, що вантаж у спірних вагонах був відправлений у вологому стані. Так, у графах 20 і 50 залізничної накладної зазначено про те, що вантаж (вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті) завантажено навалом та обмаслено в кількості 1%.
Посилання Відповідача на висновки Верховного Суду, що викладені у постановах №910/22324/14 від 10.08.2018 року, №910/22325/16 від 24.07.2018 року та №910/23346/16 від 07.08.2018 року щодо необхідності застосування 2% норми природної втрати кам`яного вугілля є безпідставними, так як в зазначених постановах встановлено факт зазначення в залізничних накладних в графі №20 (Найменування вантажу) відомостей про вологість вантажу, в той час як в даній спірній ситуації такий запис у накладній №52343704 відсутній.
Доводи Відповідача про те, що ним не було внесено відповідних відомостей про вологість вугілля до залізничної накладної №52343704 через відсутність у бланку накладної відповідної графи про вологість, колегією суддів також вважаються необґрунтованими, так як Відповідач мав можливість зазначити таку інформацію в графі накладної за №20 (Найменування вантажу). 
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для застосування норми природної втрати та граничного розходження визначення маси вантажу нетто як для вологого вантажу - відсутні, а тому для визначення норми природної втрати до цього вантажу має бути застосовано саме коефіцієнт 1%.
Доводи Відповідача, що суд невірно розтлумачив приписи ст. ст. 118, 122 Статуту, так як відповідальність у вигляді штрафу встановлена за сам факт неправильного зазначення певних відомостей у накладній, незалежно від кількості допущених порушень при оформлені накладеної, а отже стягнення штрафу у п`ятикратному розмірі за кожний вагон з невірно зазначеної масою вантажу є незаконним, колегією суддів визнаються необґрунтованими, виходячи з наступного. 
Приписами ст. ст. 118, 122 Статуту, передбачено сплату штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за неправильно зазначену у накладній масу вантажу, проте у залізничній накладній №52343704 зазначено відомості не про загальну масу вантажу яка міститься у всіх трьох вагонах разом, а про неправильно зазначену масу вантажу в кожному вагоні окремо з зазначенням для кожного вагону окремої провізної плати, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині.
          Разом з тим, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставності неврахування судом вагової похибки при перевантаженні спірного вагону за наступних підстав. 
Зважування спірних вагонів на станції призначення проводилося за допомогою справних вагонних 150тн. електронно-тензометричних вагах (заводський №032, що пройшли державну повірку 30.09.2020, технічний паспорт №14 а.с.18).
Відхиляючи доводи Відповідача щодо неврахування вагової похибки, суд першої інстанції посилався на запис про “нульову похибку”, проігнорувавши при цьому зазначену в п.13 паспорту позначку про похибку в +/-100 кг при зважуванні вантажу вагою 25-100 тн.
В наданій Позивачем копії технічного паспорта електронно-тензометричних вагів за заводським номером №032, що оформлений 28.07.2020 року, в графі 13 “Особливі відмітки” (а.с.18) зазначено про похибку при зважуванні вантажу вагою 2-25 тон +/-50 кг, вагою 25-100 тон +/-100 кг, вагою 100-150 тон +/- 150 кг. 
Також в паспорті в графі “Відмітки про державну метрологічну атестацію, повірку, огляд-перевірку, профілактичне технічне обслуговування, діагностичне обстеження вагонних ваг, результати перевірки, несправності, ремонти” зазначено про проведення 29.09.2020 ремонту вагів та заміну тензометричних датчиків, надання ваговоповіренного вагону №19992015 Придніпровської залізниці за участю вагової бригади для налагодження ваг, внаслідок чого наступного дня - 30.09.2020 року проведено позапланову повірку ваг за допомогою вищевказаного вагоноповіреного вагону, ваги визнано придатними до застосування, що засвідчено підписом повірника та відтиском тавра.
Безпосередньо після відповідного запису про позапланову повірку міститься допис за підписом заступника начальника станції Швеця А.О., що датований 30.03.2021 року, про  наявність нульової похибки при навантаженні 20 000,00 кг, 30 000,00 кг, 50 000,00 кг та 60   000,00 кг по обох платформах. Підстави такого запису копія паспорту не містить.
За таких обставин судова колегія вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на запис про “нульову похибку” від 30.09.2020 року, оскільки,  по-перше: - підстави внесення до паспорту такого запису службовою особою Позивача не зазначено; по-друге: - така “нульова похибка” визначена цією особою при зважуванні вантажу від 20 тон до 60 тон, тоді як фактично зважувана маса брутто спірного вантажу за комерційним актом складала 90 тон, що охоплюється похибкою в +/-100 кг, встановленої  в п.13 Технічного Паспорту засобу ваговимірювання (ЗВВТ).
Отже при переважуванні спірних вагонів повинна бути врахована похибка вагів, що зазначена в її Технічному паспорті та яка становить +/-100 кг для відповідної ваги.
Вищенаведене відповідає вимогам п.2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства Транспорту України від 20.12.1996 року за №411, за змістом якого у технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу I цієї Інструкції. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, пов`язані з визначенням маси вантажу.
Вищенаведені фактичні обставини свідчать про необґрунтованість висновків суду про відсутність похибки при здійсненні зважування спірних вагонів на означеному пристрої зважування, такі висновки суду не відповідають доказам, наявним в матеріалах справи.
В комерційному акті зазначено про невідповідність маси вантажу у вагонах №66939919 та №66709668 у розмірі 750 кг по кожному з двох вагонів, але за умови врахування встановленої п.13 Технічного Паспорту засобу ваговимірювання (ЗВВТ) похибки  в +100 кг на кожний вагон з урахуванням 1% природної втрати вологості вантажу відповідний показник в 650 кг виключає наявність невідповідності зазначеної в залізничній накладній та комерційному акті маси вантажу, так як такий результат нівелює підстави до застосування передбаченого ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України штрафу.
Щодо інформації в комерційному акті про невідповідність маси вантажу у вагоні №67385435 у розмірі 1100 кг, колегія суддів зазначає, що навіть враховуючи встановлену п.13 Технічного Паспорту засобу ваговимірювання (ЗВВТ) похибку  в +/-100 кг, а також 1% природної втрати вологості вантажу, що становить від маси вантажу у даному вагоні 690 кг, невідповідність маси вантажу в даному вагоні все рівно складає 1000 кг, що перевищує допустиму різницю між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах передбачену абз.2 п.2.6 Правил оформлення перевізних документів в 0.2%.
На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про неврахування Позивачем похибки зважувального пристрою при здійсненні переважування спірних вагонів є обґрунтованими та такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції. 
На підставі вищенаведеного, враховуючи інформацію яка міститься у залізничній накладній №52343704 про вагу спірних вагонів, інформацію в комерційному акті №450003/728 про невідповідність зазначеної ваги та ваги отриманої при переважуванні, а також враховуючи норму природної втрати вантажу в 1%, колегія суддів зазначає, про обґрунтованість заявленої Позивачем суми штрафу лише частково в розмірі 25 130,00 грн, що відповідає 5(п`ятьом) провізним платам за невірно зазначену в накладній масу вантажу в вагоні №67385435.
За таких підстав апеляційна скарга Відповідача підлягає часткову задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі № 905/1127/21- скасуванню в частині задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача 50 260,00 грн штрафу за невідповідність відомостей зазначених у залізничній накладній №52343704, а також розподілу судових витрат, на підставі ст. 277 ч.1 п.1, ГПК України через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. В скасованій частині слід прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в означеній частині - відмовити.
В частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 25 130,00 грн рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують його у відповідній частині.
На підставі вимог ст.129 ГПК України судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанції у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним та апеляційним вимогам, стягнувши: з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 756, 67 грн за подання позовної заяви до суду першої інстанції; з Позивача на користь Відповідача судовий збір у розмірі 2 270,00 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Ліга Групп” м.Слов`янськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 - задовольнити частково.
Рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 50 260,00 грн штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу, а також розподілу судових витрат.
В скасованій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця” м.Київ в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” м.Дніпро Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Приватного підприємства "Ліга Групп" - задовольнити частково.
Абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2021 року у справі №905/1127/21 викласти в наступній редакції: 
Стягнути з Приватного підприємства "Ліга Групп" (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 81, код ЄДРПОУ 40031673) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Єжи Ґеройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815), в особі: регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) 25 130,00 грн штрафу та 756, 67 грн судових витрат за подання позовної заяви.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Приватного підприємства "Ліга Групп" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі: регіональної філії "Придніпровська залізниця" 50 260,00 грн - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґеройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815), в особі: регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь Приватного підприємства "Ліга Групп" (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 81, код ЄДРПОУ 40031673) 2 270,00 грн судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.
Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 12.11.2021 року. 

Головуючий суддя                                                                     О.В. Стойка

Суддя                                                                                           Н.М. Пелипенко  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков