Справа № 462/7718/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 22-ц/811/984/21                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Ванівського О.М.,
суддів – Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря Івасюти М.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2020 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 14 січня 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 14245,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача, станом на 21 листопада 2019 року, становить 38778,25 грн. Просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 14 січня 2014 року в сумі 38778,25 грн. та судовий збір.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2020 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) 38778 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 25 копійок заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок сплаченого судового збору.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і не обґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи.
Стверджує, що рішення суду було прийнято без належного повідомлення про місце, дату та час судового розгляду, що є порушенням ч. 1 ст. 8 ЦПК України.
Вважає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку. Просить рішення суду скасувати.
Від АТ КБ «Приватбанк» 17.06.2021 року поступили письмові пояснення по справі. 
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак внаслідок порушення відповідачем умов закону та договору у нього виникла заборгованість за кредитним договором.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» № б/н від 14.01.2014 року, згідно з якою йому видано кредитну карту з встановленим кредитним лімітом. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ствердив, що ознайомився та погодився з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які були надані йому для ознайомлення до укладення кредитного договору.
Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 14.01.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 14245,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням заборгованості до «25» числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Сторони погодили між собою, що усі інші умови договору, які не суперечать розділу «Реструктуризація заборгованості» цієї Генеральної угоди, залишаються незмінними.
В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку» з підписом ОСОБА_1 із зазначенням його анкетних даних, а також Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до «Умов і правил надання продукту кредитних карт» від 14 січня 2014 року, яка також підписана ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 в Генеральній угоді підтвердив свою згоду на те, що дана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua складають між ним та банком кредитний договір. Ствердив, що йому надана повна інформація про умови кредитування, в тому числі тип процентної ставки, суму, на яку може бути виданий кредит, орієнтовну сукупну вартість кредиту і вартість послуг з оформлення договору кредиту. Також підтвердив, що ознайомлений та згідний з «Умовами і правилами надання банківських послуг».
З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 14.01.2014 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 21.11.2019 року вбачається, що така становить 38778,25 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11828,21 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9941,27 грн., та заборгованості за пенею у розмірі 17008,77 грн. (а.с. 8-9).
П. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до «Умов і правил надання продукту кредитних карт» від 14 січня 2014 року, підписаної ОСОБА_1 , визначено базову ставку кредитування у розмірі 1,5% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитом, що становить 18% річних, та строк дії кредитного договору 24 місяців, а саме з 14.01.2014 року по 31.01.2016 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс18, висловила правову позицію, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований сторонами лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11828,21 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9941,27 грн.
Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частини стягнення з відповідача пені у розмірі 17008,77 грн. враховуючи наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до «Умов і правил надання продукту кредитних карт» від 14 січня 2014 року у разі порушення позичальником зобов`язання щодо погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений в «Умовах та правилах надання банківських послуг» за кожен день прострочення.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, банк посилався на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», як невід`ємну частину кредитного договору.
Пунктом 2.1.1.12.6.1 витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що у випадку виникнення прострочення зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню, яка розраховується як базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово).
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом з «Умов та правил надання банківських послуг» відповідач ознайомився та погодився з ним, а також те, що вказані документи станом на 14.01.2014 року містили умови, зазначені в цих документах, що додані банком до позовної заяви.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловила правову позицію, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин наданий банком витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що у відповідача склалася заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом у розмірі 21 769, 48 грн., колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 11 828, 21 грн. та відсотки за користування кредитом у розмірі 9941,27 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені.
Безпідставними є покликання апелянта на те, що рішення суду було прийнято без належного повідомлення про місце, дату та час судового розгляду, оскільки ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 січня 2020 року відкрито провадження по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження. 
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд першої інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та позовної заяви, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення на його користь 21 769, 48 грн., то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1077, 25 грн. судового збору за подання позову та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1264, 11 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE,№ 4909/04,§ 58,ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2020 року – скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» /місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570/ заборгованість за кредитом в розмірі 11 828 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 21 коп. та відсотки за користування кредитом у розмірі 9941 (девять тисяч дев`ятсот сорок одну) гривню 27 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» /місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570/ 1077 (тисяча сімдесят сім) гривень 25 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» /місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570/ на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 / на користь 1264 (тисяча двісті шістдесят чотири) гривні 11 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Повний текст постанови складено 01.11.2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н. О.