УХВАЛА

12 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  904/6983/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 серпня 2021  року (головуючий - Березкіна О. В., судді: Дармін М. О., Орєшкіна Е. В.) і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021  року (суддя Юзіков С. Г.), у справі
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"
про стягнення 97 248 222,35 грн,
ВСТАНОВИВ:
22 вересня 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 серпня 2021  року і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021  року у справі № 904/6983/20, в якій скаржник просить скасувати судові рішення в частині відмови у стягненні збитків у розмірі 78 004,46 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Підставою для звернення з позовом слугувало порушення відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 3487/18-ТЕ-5/ПТ від 05 жовтня 2018 року щодо своєчасного здійснення оплати поставленого природного газу (далі по тексту - Договір).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021  року у справі № 904/6983/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12 серпня 2021  року, позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 83 373 402,92 грн - основного боргу, 6 363 370,05 грн. - пені, 3 998 591,75 грн - 3 % річних, 3  421  540,16 грн - індексу інфляції, 735 009,17 грн - судового збору; у задоволенні решти позовних вимог, зокрема щодо стягнення збитків у розмірі 78 004,46 грн, - відмовлено.
Звертаючись з касаційною скаргою, позивач наполягає, що відносини у сфері використання природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу", який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до Цивільного та Господарського кодексів України. Тому, на думку скаржника, порядок відшкодування збитків, завданим суб`єктам ринку природного газу у правовідносинах між постачальниками та споживачами природного газу імперативно регулюються Розділом VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №  2496 (далі - Правила №  2496). Касаційна скарга мотивована наявністю підстави для касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на неправильне застосування положення розділу VI Правил №  2496 (у редакції, що була чинна протягом березня-вересня 2019 року), за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах: стосовно відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу. При цьому суд неправильно застосував статті 9, 11, 611, 623, 625, 627 Цивільного кодексу України та Закону України "Про ринок природного газу".
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що порядок розрахунків збитків, визначений пунктом 3.13 Договору, не звільняє позивача від законодавчо встановленого обов`язку доказування завдання збитків, передбаченого статтями 623 Цивільного кодексу України та статтями 224, 225 Господарського кодексу України, їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і заподіяними збитками. При цьому суди попередніх інстанцій установили, що матеріали справи не містять доказів заподіяння відповідачем позивачеві збитків, не зазначено, у чому саме вони виражені, причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, а тому дійшли висновку, що вимога про стягнення збитків є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
З огляду на наведене висновок судів попередніх інстанцій щодо застосування до спірних правовідносин статті 623 Цивільного кодексу України та статей 224, 225 Господарського кодексу України, наведений в оскаржуваних судових рішеннях, відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 904/6992/20, згідно з яким право на стягнення збитків із споживача (передбачене пунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил №2496) не звільняє постачальника (Позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 серпня 2021  року і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021  року у справі № 904/6983/20, оскільки Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
За таких обставин, керуючись статтями 2, 12, 17, 163, 232, 234, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 серпня 2021  року і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021  року у справі №  904/6983/20. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                         І. С.  Міщенко

Судді                                                                                                      І.  С.  Берднік

                                                                                                               В. А. Зуєв