ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1122/19                                                    Суддя першої інстанції: Лиска І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Бужак Н.П., Єгорової Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" до Київської митниці ДФС, старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправними бездіяльності та дій, -

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" (далі - Позивач, ТОВ "Віта-Текс") звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, у подальшому замінену на правонаступника - Київську митницю Держмитслужби (далі - Відповідач-1, Київська митниця), старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича (далі - Відповідач-2, Інспектор), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA125110/2019/110689/2 від 09.02.2019 року;
- визнати протиправною бездіяльність Інспектора, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений ст. 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 від 04.02.2019 року;
- визнати протиправними дії Інспектора, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 від 04.02.2019 року другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів без урахування прийнятої Київською митницею ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.04.2021 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем надані всі належні основні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товарів та давали можливість визначити таку вартість за ціною договору, у той час як належних та допустимих доказів неможливості визначення митної вартості за основним методом з огляду на недостатність поданих документів чи наявність об`єктивного сумніву у достовірності наданої інформації Відповідачем-1 не наведено. Також судом підкреслено, що Відповідачем-2 в установлений МК України строк не прийнято рішення щодо митного оформлення товарів за митною декларацією та воно ухвалене без урахування прийнятої Київською митницею ціни договору щодо подібного товару за іншою митною декларацією.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару були подані документи, які містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та інформації щодо ціни, які була фактично сплачена або підлягала сплаті. Крім того, зауважив, що є всі підстави вважати, що декларантом занижено вартість товару шляхом декларування його як стокового, у той час як за висновком експертизи товар до стокового не належить. Підкреслив, що судом залишено поза увагою непідтвердження вартості доставки товару до кордону України.
Після усунення визначених в ухвалі від 22.06.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на правомірності декларування ним імпортованого товару за ціною договору і підтвердження зазначеної ціни й її складових всіма необхідними документами, а також зазначає, що всі наведені Апелянтом доводи і сумніви у митній вартості товару спростовуються матеріалами справи і Відповідачем-1 правильності висновків суду не спростовано. Зауважує, що витрати з доставки товару до території України несе продавець, стоковий характер товару підтверджується документально, обґрунтованих аргументів щодо застосування резервного методу митним органом не наведено, а його інспектор прийняв оскаржуване рішення поза межами встановлених Митним кодексом України строків.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Віта-Текс» зареєстроване в якості юридичної особи 15.08.2006 року, номер запису 1 072 102 0000 007898 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - Продавець), та ТОВ «Віта-Текс» 01.12.2015 року був укладений договір купівлі-продажу №VT0112-15 (далі - договір), відповідно до якого Продавець продає Позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки (а.с. 19-21).
Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору Продавець і Позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.
Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого Продавець зобов`язується поставити товар Позивачу, узгоджується сторонами окремо.
Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.
Оплата за товар буде здійснюватися Позивачем шляхом сплати виставленого Продавцем інвойсу на товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару Позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.
Продавець та ТОВ «Віта-Текс» 23.11.2018 року уклали додаткову угоду №2 до договору, якою, зокрема продовжили строк дії договору до 31.12.2021 року та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаросупровідні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат про походження товару (а.с. 22).
Також 10.12.2018 року Продавець та ТОВ «Віта-Текс» уклали Додаток №VT092 до договору (далі - додаток), відповідно до пункту 1 якого Продавець передав у власність Позивача, а Позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступний товар: тканина вибивна, 100% поліестер, сток, товарна позиція 540754 відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, завширшки 220 см, у загальній кількості 25 080 кг, 150 136 пог. м, за ціною 3,03 долари США за 1 (один) кг, країна виробництва: Китайська Народна Республіка (далі - товар). Відповідно до пунктів 2-3 додатку оплата за товар у загальному розмірі 75 992,40 долари США відповідно до Інвойсу №NAZ003 буде здійснюватися позивачем відповідно до пункту 4.1 договору. Продавець зобов`язаний поставити товар позивачу морським транспортом на умовах CFR м. Одеса, Україна. Вантажовідправником товару є Nantong Golden Land Import and Export Co., Ltd. (а.с. 23).
11.12.2018 року Продавець на виконання пункту 2 додатку виставив Позивачу до сплати інвойс №NAZ003 на загальну суму 75 992,40 долари США. (а.с. 24).
04.02.2019 року Позивач подав до Київської митниці тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/401714, у графі 31 якої ТОВ «Віта-Текс» був зазначений товар (а.с. 17).
Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації загальна митна вартість товару склала 75 992,40 долари США, як це зазначено в пунктах 1-3 додатку та інвойсу, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна.
На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема: договір, додаток до договору та інвойс.
Розглянувши подані Позивачем документи для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, 08.02.2019 року митний орган направив Позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: банківські платіжні документи; 1) інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) виписки з бухгалтерської документації; 3) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 4) копії митної декларації країни відправлення з урахуванням ст. 254 МК України; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 18).
Позивачем 08.02.2019 року надано додаткові документи разом із супровідним листом №0802/19-03 (а.с. 15-34).
Щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та щодо виписки з бухгалтерської документації - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що у нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які платіжні та/або бухгалтерські документи (окрім Інвойсу), що підтверджують вартість товару, адже сам товар ще не брався на бухгалтерській облік Позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Відповідача-1, був невипущений у вільний обіг та був неоплаченим. При цьому в якості виписки з бухгалтерської документації Позивач надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 4 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку Позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДТ №UА125110/2019/401505 від 08.02.2019 року; інвойсу №INV1108 від 08.11.2018 року, виставленого продавцем; видаткової накладної №ВТ-0000112 від 31.12.2018 року, складеної між Позивачем та ТОВ «Текссол-С»; податкової накладної №112 від 31.12.2018 року, складеної Позивачем.
Щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - Позивач надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 2 аркушах фотокопії листа Продавця №20190208/01-ОUІТ від 08.02.2019 року та його перекладу з англійської на українську мову. Позивач звернув увагу, що у цьому листі є актуальний прайс-лист Продавця станом на дату підписання додатку, а також міститься підтвердження Продавця, що товар є стоковим, що окрім інвойсу, який є первинним документом бухгалтерського обліку, є достатнім для ідентифікації товару.
Що стосується зазначення номеру інвойсу в додатку, то в листі Продавця також міститься пояснення Продавця, що останній має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку.
Щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням ст. 254 МК України - Позивач надав Відповідачу-1 для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію перекладу експортної декларації №421231261628416971 від 11.12.2018 року з китайської на українську мову;
Щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - Позивач звернув увагу Відповідача-1, що у нього був відсутній станом на день підписання листа  будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. 
09.02.2019 року Відповідач-1 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №ІІА125110/2019/110689/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару (а.с. 40-41). 
Також 09.02.2019 року Інспектор виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА125110/2019/00036, якою відмовив Позивачу в прийнятті митної декларації 401714 (а.с. 42).
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, Позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ТН №UА 125110/2019/402234 від 11.02.2019 року та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 85 771, 24 грн.
На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49, 50, 53, 54, 55, 57, 58, 64, 248, 254, 257, 318 Митного кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у Відповідача-1 були відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у правомірності заявленої Позивачем митної вартості за ціною договору, а Відповідачем-2 прийнято оскаржуване рішення з порушенням передбачених законодавством строків.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації
У ч. 2, 3, 5 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
При цьому, умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Надаючи оцінку висновкам Київської митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Позивачем Відповідачу-1 були надані договір, додаткову угоду, додаток, в пункті 2 якого є посилання на інвойс, та сам інвойс, зі змісту яких слідує, що товар постачався Продавцем Позивачу на умовах CFR м. Одеса, Україна, а сама вартість товару в розмірі 75  992,40 долари США відповідає заявленій Позивачем митній вартості товару в графах 20, 22 митної декларації.
Відповідно до додатку до договору купівлі-продажу та інвойсу Продавець передав у власність позивачу, а Позивач прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до договору та додатку. 
При цьому, інвойс підлягає до сплати Позивачем у порядку, визначеному пунктом 4.1 договору, який, у свою чергу, передбачає, що оплата за товар буде здійснюватися шляхом оплати Позивачем виставленого інвойсу на товар продавцем протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.
При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
Слід вказати, що орган доходів та зборів, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи Апелянта щодо розбіжностей між датою додатку до договору та датою виставленого на його підставі інвойсу, оскільки інвойс - це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їх кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити. Виписка інвойсу свідчить про те, що товар чи послугу вже надано покупцеві відповідно до умов поставки, тож у покупця з`являється обов`язок оплати цього товару чи послуги.
До того ж, ТОВ «Віта-Текс» зазначило в поясненнях митному органу, що інвойс формується продавцем, який резервує вихідний номер в своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку та наперед знає який номер буде присвоєний системою інвойсу в день його видачі у майбутньому. 
У зв`язку з цим у додатку міститься посилання на номер інвойсу без зазначення дати його видачі.
При цьому колегія суддів наголошує на тому, що вищевказані обставини не впливають на числові значення складових митної вартості товарів та не свідчать про її фіктивність.
Твердження Апелянта про те, що Позивачем документально не підтверджено, що імпортований ним товар є стоковим, спростовуються матеріалами цієї справи, з яких вбачається, що саме така ознака товару вказана у додатку до договору, на підставі якого ввозився товар, в інвойсі, у листі продавця.
У контексті аналізу наведених доводів Відповідача-1 колегія суддів також зазначає, що митний орган визначає митну вартість товару виходячи з ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ввезені товари, на підставі наданих декларантом на її підтвердження документів, а також перевіряє правильність визначення імпортером коду товару за УКТ ЗЕД, оскільки від цього залежить ставка відповідних митних платежів, але при цьому, віднесення такого товару до певного виду (стокового або іншого) здійснюється виробником (продавцем), а не митницею, і сама по собі не впливає на його митну вартість.
Крім того, в УКТ ЗЕД відсутня така кваліфікуюча ознака товару як «сток», «стоковий товар», що могло б вплинути на ставки мита на такий товар у залежності від правильності його класифікації. Не містять також жодних роз`яснень щодо понять «сток», «стоковий товар» і Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401, а також Митний кодекс України.
З викладеного та доводів Апелянта вбачається, що Відповідачем-1 було здійснено поверхневе та необ`єктивне дослідження документів, поданих Позивачем для проходження процедур митних формальностей, без дотримання принципу належного урядування.
Посилання Київської митниці на те, що в акті митного огляду від 03.02.2019 №UA500030/2019/0478 встановлено, що товар не є стоковим, судовою колегією оцінюється критично, позаяк в указаному акті зазначено, що товар візуально відповідає заявленому (а.с. 75). 
Твердження Відповідача-1 про те, що згідно висновку експерта Одеського управління з питань експертиз та досліджень від 29.12.2018 №142008700-0925 те, що імпортований товар є стоковим, не підтверджено, судова колегія відхиляє, позаяк доказів, що досліджуваний товар є аналогічним тому, який ввозився Позивачем саме у межах цієї справи, Апелянтом не надано.
Крім того, колегія суддів зауважує, що товар Позивача постачався на умовах CFR м. Одеса, Україна, які передбачають те, що поставка вважається виконаною за умови доставки товарів до порту призначення, тобто не включають в себе витрати на їх доставку до місця призначення на митній території України за рахунок продавця товарів.
Разом з тим, не зважаючи на вказані обставини, Відповідачем-1 здійснено коригування заявленої ним митної вартості товарів за шостим (резервним) методом.
Водночас, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Київською митницею не доведено неможливості застосування жодного методу коригування, що передує резервному (зокрема методу «за ціною договору щодо ідентичних товарів»), хоча з матеріалів справи вбачається, що Відповідач-1 мав відповідну інформацію про товар, зокрема такі дані були надані безпосередньо Позивачем.
У контексті аналізу вказаного питання та відповідних доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 809/4367/15.
Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише номери та дати митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.
Колегія суддів зауважує, що документами, наданими Позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.
Отже, Відповідачем-1 ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не було надано достатніх доказів наявності правових підстав для коригування заявленої Позивачем митної вартості товару за резервним методом.
При цьому, колегія суддів зазначає, що митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.
Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість. 
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16
З наведеного слідує, що Відповідачем-1 не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за основним методом.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо бездіяльності старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Юрія Михайловича, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 від 04.02.2019 судом апеляційної інстанції враховується, що відповідно до частин першої і другої статті 255 та статті 256 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.
Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.
Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2019 року Відповідач-2 отримав лист Позивача від 08.02.2019, проте всупереч приписам статей 255, 256 МК України, прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00036 09.02.2019, тобто з порушенням законодавчо встановленого строку.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що старшим державним інспектором Київської митниці ДФС Гуськом Ю.М. була допущена протиправна бездіяльність, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією.
Крім іншого, із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що старший державний інспектор Київської митниці ДФС Гусько Ю.М. відмовив ТОВ «Віта-Текс» у застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів без урахування прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019.
У свою чергу, відповідно до статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва;4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в     пунктах 5- 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Матеріали справи свідчать, що спірний товар згідно з тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 від 04.02.2019 має наступні характеристики: тканина вибивна, 100% поліестер, завширшки 220±1 см, щільність тканини 75±7 г/м2, країна виробництва: Китайська Народна Республіка, виробник: продавець.
Подібний (аналогічний) товар №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 має наступні характеристики: тканина вибивна, 100% поліестер, завширшки 220±1 см, щільність тканини 55-80±7 г/м2, полотняного переплетення, без покриття та без просочення.
Судом першої інстанції встановлено, що ця митна декларація ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 була оформлена Київською митницею ДФС, тобто є в базі Відповідача-1, та була надана Позивачем разом із листом.
При цьому, аналіз змісту наявних у матеріалах справи документів свідчать, що спірний товар за тимчасовою митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 та товар №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019 є подібними (аналогічними) товарами в розумінні частин другої та третьої статті 60 МК України (відмінність полягає у різній щільності тканин).
Відтак, суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо безпідставної відмови старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Гуська Ю.М. у застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/401714 від 04.02.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів без урахування прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019.
До того ж будь-яких аргументів, які б спростовували відповідні висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -    

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.                    

          Суддя-доповідач                                                                                А.Г. Степанюк 
Судді                                                                                                    Н.П. Бужак
          Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складено та підписано « 20» жовтня 2021 року.