КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 760/25810/20                              Головуючий у 1 інстанції: Шереметьєва Л.А. 
Провадження № 22-ц/824/16191/2021                          Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 грудня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                    Оніщука М.І., Верланова С.М.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Шульги Ольги Миколаївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
 
в с т а н о в и в:
 
В листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини та поділ спільного сумісного майна подружжя. Просила розірвати укладений з відповідачем шлюб; визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; здійснити поділ майна та визнати за нею право приватної власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,3 кв.м.  В обґрунтування вимог про стягнення аліментів  ОСОБА_2 посилалася на те, що з січня 2020 року вона і відповідач проживають окремо, не   ведуть спільне господарство. Вихованням та матеріальним утриманням дочки займається саме вона. Відповідач має стабільну роботу, отримує гідну заробітну плату, інших дітей та стягнень за виконавчими документами не має. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів були виділені в самостійне провадження.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, дочки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з  ОСОБА_1  840, 80 гр. судового збору на користь держави.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не ухиляється від утримання своєї дочки, приймає активну участь  у її вихованні, відвідує з нею уроки верхової їзди та уроки вокалу, які оплачує. Він купує для дочки одяг, взуття, іграшки, продукти харчування. Кожного місяця він добровільно здійснює переказ коштів  позивачці на утримання дочки в розмірі 10 000 грн., що значно перевищує 1/4 частину середньої заробітної плати по м. Києві. Між ним та позивачкою була досягнута усна домовленість  про сплату ним  аліментів на утримання дочки у розмірі 10000 грн.   
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом з 14 вересня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в офіційному шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна дитина - ОСОБА_4 . 
З січня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають окремо, а їх дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із ОСОБА_2 .
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання дочки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_2 , оскільки спільна  дитина сторін проживає разом з позивачкою, а відповідач не довів наявність обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів у розмірі, який просить визначити позивачка. 
Колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача, що ОСОБА_1 добровільно приймає участь у вихованні дочки та перераховує щомісячно на її утримання кошти в розмірі 10 000 грн. Вказані обставини не виключають  можливості стягнення  з нього аліментів на утримання дочки на підставі рішення суду. 
Є безпідставними посилання апелянта на доцільність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі або в частці від  заробітку (доходу) платника аліментів) належить виключно тому з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Шульги Ольги Миколаївни , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Верланова С.М.