П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2110/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.                              Дата і місце ухвалення: 06.08.2021р., м. Херсон                                                                      	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх органів України в Херсонській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

13 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх органів України в Херсонській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії УМВС України в Херсонській області по відмові у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 від 18.02.2021р. про поновлення на службі в ОВС з 27.05.2010р., зарахування до вислуги років позивача періоду з 27.05.2010р. дотепер, виплати компенсації за час вимушеного прогулу з 27.05.2010р. і дотепер;
- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Херсонській області від 30.04.2010р. №252 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України;
- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Херсонській області від 26.05.2010р. №318 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу);
- поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ з 27.05.2010р. на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконною міграцією відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми УМВС України в Херсонській області;
- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на службі в органах внутрішніх справ України та стягнення з УМВС грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що наказами УМВС України в Херсонській області від 30.04.2010р. №252 о/с та від 26.05.2010р. №318 о/с його незаконно звільнено з посади оперуповноваженого сектору боротьби з незаконною міграцією відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми УМВС України в Херсонській області, за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Підставою для видання спірних наказів про звільнення стало порушення щодо ОСОБА_1 кримінальної справи №500048-10 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст.364, ч.2 ст. 368 КК України. У зв`язку з винесенням 04.01.2021р. прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури Петренко Л.В. у вказаному кримінальному провадженні постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінальних правопорушень, позивач звернувся до УМВС України в Херсонській області щодо поновлення його прав в позасудовому порядку шляхом поновлення на службі в органах внутрішніх справ, зарахування вислуги років та виплату компенсації за час вимушеного прогулу. Однак, територіальним органом МВС України відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позовну заяву в частині позовних вимог про: визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Херсонській області від 30.04.2010р. №252 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за ст.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України; визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Херсонській області від 26.05.2010р. №318 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу); поновлення на службі в органах внутрішніх справ з 27.05.2010р. на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконною міграцією відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми УМВС України в Херсонській області; стягнення з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, повернено позивачу на підставі ч.2 ст.123 КАС України (у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду).  
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 06.08.2021р. з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції  помилкового застосовано Типове положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затверджене постановою КМУ від 25.05.2011р. №563, оскільки спірні правовідносини виникли у 2010 році, тобто до набрання чинності вказаним Типовим положенням. 
Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на наявність у начальника або голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області повноважень щодо скасування раніше виданих відносно ОСОБА_1 наказів про звільнення за дискредитацією. Апелянт вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на положення ст.13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та зазначає, що його звільнення не відбувалося по процедурі, визначеній Дисциплінарним статутом (за порушення службової дисципліни).
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Наказом УМВС в Херсонській області від 25.04.2010р. №252 за низькі морально-ділові якості та особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.3 Закону України «Про міліцію», ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України та інших нормативних актів, вчинення дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу ОВС і негативно впливають на імідж міліції, оперуповноваженого ВБЗІТТЛ України в Херсонській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за ст.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114.
Наказом УМВС України в Херсонській області від 26.05.2010р. №318 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору боротьби з незаконною міграцією відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми УМВС, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).
01.03.2021р. ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Херсонській області з заявою від 18.02.2021р., в якій вказав, що йому стало відомо про те, що 15.02.2021р. прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури Петренком Л.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу кримінальних правопорушень.
На підставі наведеного, позивач сформував висновок стосовно того, що на нього поширюються передбачені законодавством гарантії для осіб, які незаконно притягувались до кримінальної відповідальності, перебували під слідством і судом, та УМВС України в Херсонській області зобов`язано поновити його службові, житлові та майнові права, які були порушенні у зв`язку із незаконним виданням наказів від 26.05.2010р. №318 о/с та від 30.04.2010р. №252 о/с про звільнення зі служби в ОВС за негативними мотивами пов`язаними із «фабрикуванням» незаконної кримінальної справи відносно нього.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1  у заяві вимагав:
-          скасувати накази УМВС України в Херсонській області від 30.04.2010р. №252 о/с та від 26.05.2010р. №318 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ України за ст.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України;
-          поновити його на службі в органах внутрішніх справ України з 27.05.2010р.;
-          зарахувати до його вислуги років в ОВС період з 27.05.2010р. і по сьогодні;
-          виплатити йому компенсацію за час вимушеного прогулу з 27.05.2010р. і по сьогодні;
-          поновити його на квартирному обліку з 27.05.2010р., звідки він був виключений у зв`язку із незаконним звільненням.
Листом УМВС України в Херсонській області від 18.03.2021р. №169/04/2-2021 в задоволенні вказаної заяви відмовлено. Відмова обґрунтована тим, що ліквідаційна комісія не має повноважень щодо скасування наказів про притягнення працівників міліції до дисциплінарної відповідальності та поновлення їх на квартирному обліку. Крім того, зазначено, що правова підстава для скасування наказів про звільнення відсутня, оскільки позивача звільнено на підставі ст. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).
Не погоджуючись з правомірністю дій УМВС України в Херсонській області щодо відмови в задоволенні вимог заяви від 18.02.2021р. про поновлення на службі, зарахування до вислуги років та виплати компенсації за час вимушеного прогулу з 27.05.2010 і дотепер, ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що накази відповідача про звільнення ОСОБА_1 зі служби є актами індивідуальної дії, не мають нормативного характеру, вичерпали свою дію фактом їх виконання - реалізованою процедурою звільнення позивача зі служби, і на їх підставі припинились правовідносини щодо проходження публічної служби ОСОБА_1 та правовідносини між УМВС України в Херсонській області та позивачем. В подальшому такі правовідносини не можуть бути поновлені за ініціативою таких сторін. Суд зазначив, що керівник УМВС в Херсонській області як до початку процедури ліквідації зазначеної установи так і після її ініціювання позбавлений повноважень щодо поновлення відносин публічної служби з ОСОБА_1 шляхом скасування з власної ініціативи наказів про його звільнення з органів внутрішніх справ. Також, при вирішенні спору судом першої інстанції враховано, що позивача звільнено зі служби через скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а не через те, що його було засуджено за вчинення злочину (в тому числі і без позбавлення спеціального звання).
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 відмови УМВС України в Херсонській області щодо задоволення заяви позивача від 18.02.2021р. про скасування наказів УМВС України в Херсонській області від 30.04.2010р. №252 о/с та від 26.05.2010р. №318 о/с, поновлення на службі, зарахування до вислуги років та виплати компенсації за час вимушеного прогулу з 27.05.2010 і дотепер.
Заявлені до УМВС України в Херсонській області вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що підставою для видання спірних наказів про звільнення стало порушення щодо ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст.364, ч.2 ст. 368 КК України, яку постановою прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури Петренко Л.В. від 04.01.2021р. було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінальних правопорушень.
При цьому, як зазначає ОСОБА_1 в поданій ним апеляційній скарзі, звернення з даним позовом до суду не зумовлене посиланням на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт визначено як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997р. №2-зп у справі №3/35-313 (справа про акти органів Верховної Ради України) зазначено, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
Сторонами у справі не заперечується, що накази УМВС України в Херсонській області від 30.04.2010р. №252 о/с та від 26.05.2010р. №318 о/с про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади є актами індивідуальної дії та реалізовані датою завершення процедури його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.
Верховний Суд у постанові від 14.07.2021р. по справі №9901/96/21 сформулював правову позицію щодо поширення на правовідносини, які виникли з приводу оскарження індивідуального акта разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, висновків Конституційного Суду України, наведених у рішеннях від 16.04.2009р. №7-рп/2009 та від 13.05.1997р. №1-зп щодо неможливості скасування суб`єктами прийняття актів ненормативного характеру (актів індивідуальної дії разового застосування), які вичерпують свою дію фактом їх прийняття.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в даному конкретному випадку, вимагаючи скасувати накази про звільнення, позивач намагається поновити відносини публічної служби з відповідачем в спосіб скасування ним з власної ініціативи наказів про звільнення, що не є способом передбаченим законом. 
У зв`язку з реалізацією наказів від 30.04.2010р. №252 о/с та від 26.05.2010р. №318 о/с припинились правовідносини щодо проходження публічної служби ОСОБА_1 в УМВС України в Херсонській області та в подальшому такі правовідносини не можуть бути поновлені за ініціативою таких сторін.
А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що керівник УМВС в Херсонській області як до початку процедури ліквідації зазначеної установи так і після її ініціювання позбавлений повноважень щодо поновлення відносин публічної служби з ОСОБА_1 шляхом скасування з власної ініціативи наказів про його звільнення з органів внутрішніх справ.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, (за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу),  а не у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності – п.67 Положення №114, де відновлення порушених прав особи може бути здійснено в позасудовому порядку на підставі положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Що ж до посилань апелянта на необґрунтованість посилань суду першої інстанції на Типове положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затверджене постановою КМУ від 25.05.2011р. №563, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки, по-перше, вказане Типове положення було чинним на дату розгляду відповідачем звернення позивача від 18.02.2021р., та, по-друге, вимогами вказаного нормативного акту суд обґрунтовував наявність/відсутність в керівника територіального органу міністерства повноважень скасовувати раніше видані ним накази про призначення та звільнення з посади позивача як працівника територіального органу.
Також, колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на помилкове застосування судом першої інстанції положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, оскільки в даному випадку мова йде не про процедуру припинення трудових відносин, а про межі повноважень відповідача щодо вирішення питання з приводу проходження особою публічної служби в ОВС.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції від 06.08.2021р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.
                                                                Повний текст судового рішення виготовлений 26 жовтня 2021 року.
Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова
Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов
                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук