Справа №583/2957/21 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Соколова Н. О.	
Номер провадження 33/816/466/21 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання – Могиленець А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Титаренко О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України,  проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за те, що він 24.07.2021 о 05 год. 30 хв. по вул. Незалежності, 27 в м. Охтирка Сумської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, нечітка хода), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк звернення до суду, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі ст..247 КУпАП. 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказував, що факти викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам, які відбулися 24 липня 2021 року.
Зазначав, що фактично обставини були такі: напередодні ввечері 23 липня 2021 року знайомий ОСОБА_2 попросив ОСОБА_1 поїхати з ним вранці наступного дня до його матері, яка проживає в Охтирському районі, так як у нього не було свого автомобіля, бо він віддав його у ремонт. ОСОБА_2 сказав, що заправить автомобіль пальним на АЗС за свої кошти. ОСОБА_1 погодився і вони домовились, що вранці 24 липня 2021 року о 5 годині ОСОБА_2 прийде до нього і вони разом поїдуть в село до його матері. Коли ОСОБА_2 зранку наступного дня прийшов до ОСОБА_1 , то він дав йому свій автомобіль ВАЗ-2110 д.н. НОМЕР_1 і ОСОБА_2 сів за кермо, ОСОБА_1 сів поруч з ним на пасажирське сидіння і вони поїхали на АЗС «BVS», яка знаходиться в центрі міста Охтирка на площі Соборній, щоб заправити автомобіль пальним. Коли заправили автомобіль і їхали по вул. Незалежності, то позаду їхав патрульний автомобіль поліції, який увімкнув проблискові маячки і вони зупинилися на вимогу поліції. Працівник поліції підійшов до водія ОСОБА_2 і запитав у нього документи на автомобіль, на що той відповів, що автомобіль йому не належить і власник цього автомобіля ОСОБА_1   та вказав на нього. Працівник поліції назвався і сказав, що він інспектор Охтирського відділу поліції ОСОБА_3 . ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні і працівник поліції до нього підійшов та запропонував, як власнику автомобіля, пройти з ним до патрульного автомобіля та присісти в нього, щоб він перевірив транспортний засіб та чи не перебуває автомобіль у розшуку. Він не заперечував проти цього, бо автомобіль належить ОСОБА_1 і він не перебуває у розшуку, вийшов з автомобіля і пройшов до патрульного автомобіля, який був припаркований позаду його автомобіля. Поліцейський запитав документи на автомобіль і ОСОБА_1 збирався їх надати, але виявилось, що він їх забув вдома, про що він повідомив ОСОБА_3 . ОСОБА_1 сказав поліцейському, що проживає неподалік, близько 300 метрів, і готовий принести документи, але він сказав, що вже не потрібно йому приносити документи, бо він винесене стосовно ОСОБА_1 постанову на наказав останньому присісти до службового автомобіля. Поліцейський сказав, щоб ОСОБА_1 на відеокамеру сказав, що забув документи вдома і він погодився. Працівник поліції Альохін Р.М. попросив ОСОБА_1 присісти на переднє пасажирське сидіння службового авто. Інший працівник поліції, який перебував за кермом автомобіля поспілкувався з ним та сказав, що він вільний. При цьому не складав ніяких процесуальних документів та не вручав їх копій (вказаний факт підтверджується відеозаписом, який надано працівниками поліції до суду, не видно, що при апелянті ніякі процесуальні документи поліція не складає, права йому не роз`яснює та відповідно не надає для ознайомлення складені ними процесуальні документи, також відсутня на відеозаписі відмова від підписання документів).
Як згодом стало відомо ОСОБА_1 , працівник поліції склав на нього процесуальні документи та спрямував їх до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. ОСОБА_1 повісткою викликали до суду, де він дізнався, що відносно нього розглядається протокол про адміністративне правопорушення, який того дня склав поліцейський Охтирського РВП ГУНП в Сумській області сержант поліції Данілов О.Д. ОСОБА_1 написав заяву на ознайомлення з матеріалами справи і ознайомився з ними, при ознайомленні з протоколом він вичитав, що у графі «особа ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» там записано ручкою – «відмовився», у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» також записано ручкою – «відмовився», у графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» також записано ручкою – «відмовився». Тобто, цей протокол без участі ОСОБА_1 самостійно склав інспектор поліції Данілов О.Д. і сам зробив ці записи, що нібито він відмовився від надання пояснень, від підпису цього протоколу та від отримання його копії. Також ОСОБА_1 переглянув відеозапис, який був наданий працівниками поліції до матеріалів, але на ньому взагалі відсутні відомості, що інспектор поліції Данілов О.Д. складає відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, не видно, що роз`яснює права, передбачені ст..268 КУпАП та ст..63 Конституції України, як того вимагає КУпАП. 
На переконання апелянта відсутність цих відомостей підтверджує його доводи, що стосовно нього інспектор Данілов О.Д. не складав того дня протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 , не ознайомлював його зі складеним протоколом, не надавав йому копію протоколу для ознайомлення та підписання, що також підтверджується відеозаписом, який надано поліцією. Отже вказаний факт дає великі сумніви у законності цього протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказував, що після того як ОСОБА_1 повідомив, що забув документи вдома, працівник поліції сказав, що він вільний і може їхати, що вони разом з ОСОБА_2 і зробили. Він припускає, що працівник поліції ОСОБА_4 вже після цього без його присутності заповнив протокол самостійно та вказав в протоколі, що ОСОБА_1 нібито відмовився від його підписання.
Зазначає, що в постанові суду першої інстанції в четвертому абзаці вказано, що суд встановив, де він в розмові з інспектором поліції підтверджує керування транспортним засобом, але це твердження неправомірне, тому що на відеозаписі такого не має. Окремо просив апеляційний суд дослідити відео разом з ним.
Вказував, що відмовлявся він проходження огляду на стан сп`яніння на пропозицію поліцейського, бо не керував автомобілем.
Зазначав, що на доданому до матеріалів справи відео матеріалі чітко вбачається, що відео зйомка не безперервна, дана зйомка містить у собі інформацію, яка лише свідчить про спілкування поліцейського з ОСОБА_1 стосовно того, що він пропонує пройти огляд та свідчить про те, що у ОСОБА_1 при собі відсутні документи на автомобіль. Іншої важливої інформації, а саме:
- відео фіксації керування ОСОБА_1 автомобілем;
- відео фіксації зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 за кермом автомобіля;
- відео фіксації проведення порядку огляду на стан сп`яніння;
- відео фіксації складання протоколу за ст..130 КУпАПу присутності ОСОБА_1 ;
- відео фіксації роз`яснення прав ОСОБА_1 ;
- відео фіксації ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом;
- відео фіксації вручення вказаного протоколу ОСОБА_1 .
Вказував, що вищезазначене доводить порушення інспектором поліції п.2 глави 3 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026,  де зазначено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозапис ведеться безперервно до їх завершення.
Зазначав, що вказаний відеодоказ взагалі не містить у собі те, що регламентує ця інструкція і не зазначена дата та час коли відбувалася ця відео зйомка та на який технічний пристрій.
Також вказував, що вважає, що вищезазначені факти вказують на суттєві порушення інспектором поліції Даніловим О.Д. прав апелянта, а вказаний протокол носить незаконний характер його складання та спрямування до суду.
Зазначав, що поліцейський ОСОБА_4 також порушив вимоги Інструкції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інспектором складено не було та ОСОБА_1 не було вручено другий примірник даного акту, що є порушенням його прав.
Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду та розглянув дану справу без його участі, чим також порушив права апелянта, передбачені ст..268 КУпАП, в тому числі право на захист.
Зазначав, що також не погоджується із доводами суду першої інстанції про те, що « факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 173682 від 24.07.2021 р.», в зв`язку з тим, що  сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Вказував, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувався без участі ОСОБА_1 , а постанова була винесена судом та проголошена без нього, апелянт отримав копію даної постанови лише 28 вересня 2021 року, в зв`язку з тим, що строк оскарження закінчується 02 жовтня 2021 року, який припадає на вихідний день – суботу, просив суд поновити строк апеляційного оскарження постанови.
Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Титаренко О.М., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, в якій просив поновити строк звернення до суду, скасувати постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі ст..247 КУпАП, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеофайли та допитавши свідків, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2021 року в судовому засіданні ОСОБА_1 дійсно не був присутній, копія постанови суду йому була направлена в той же день 22 вересня 2021 року, 28 вересня 2021 року апелянт отримав копію судового рішення (а.с. 17), а 04 жовтня 2021 року оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 18). 
Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді  Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року, яку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутності події і складу правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне. 

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

До висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП дійшов, з врахуванням протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 173682 від 24.07.2021 р. та долученого до матеріалів справи відеозапису, однак, такий висновок судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає таким, що суперечить фактичним обставинам справи, з врахуванням наступного.

Так, суд першої інстанції в своїй постанові визнаючи ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановив, що з оглянутого в судовому засіданні відеозапису зафіксована розмова ОСОБА_1 з інспектором, в ході якої ОСОБА_1 підтвердив факт керування ним транспортним засобом та відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, повторно дослідивши в судовому засіданні зазначений відеозапис, апеляційний суд встановив, що на вказаному відео файлі відсутні будь-які дані, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і що саме він був зупинений працівниками поліції, у яких виникла підозра щодо перебування останнього у стані сп`яніння. Вказаний відеозапис містить лише розмову ОСОБА_1 з поліцією, яка відбувається в салоні службового автомобіля, де ОСОБА_1 сидить на пасажирському сидінні і повідомляє  про відсутність у нього посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль, в зв`язку з тим, що він забув їх вдома, також він дійсно відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Так, п.2 глави 3 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026,  передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозапис ведеться безперервно до їх завершення.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що в матеріалах провадження відсутні належні і допустимі докази того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, тобто суб`єктом правопорушення передбаченого ст..130 КУпАП, як і відсутні докази щодо роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених КУпАП, при складанні  відносно нього протоколу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта, про те, що вищезазначені факти вказують на суттєві порушення інспектором поліції Даніловим О.Д. прав апелянта, а вказаний протокол носить незаконний характер його складання та спрямування до суду.
Також при розгляді  апеляційної скарги, суд бере до уваги і показання допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що дійсно вони разом з ОСОБА_1 24 липня 2021 року їхали на автомобілі останнього до його матері, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні, їх зупинили працівники поліції та попрохав Рогальського пройти з ним до патрульного автомобіля, вони пішли, потім ОСОБА_1 повернувся і вони поїхали далі. Таким чином свідок ОСОБА_2 підтвердив фактичні дані про які вказував ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що  належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 251 КУпАП,  на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, матеріали даної справи не містять взагалі.

За таких обставин, за відсутності доказів, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, вказане судове рішення підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі – закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Постанову  Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 вересня 2021 року якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.