ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4921/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Замкової А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 (суддя Врона О.В.) в адміністративній справі за позовом ААкціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Дніпропетровський завод прокатних валків» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 року № 0006801401;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 року № 0006811401;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.05.2019 року № 0016051401.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що правовідносини позивача з ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» не були безтоварними та є реальними, оскільки підтверджуються первинними документами, в той час як акт перевірки на підставі якого винесені спірні рішення базується фактично на інформації про порушення податкового законодавства саме зі сторони контрагентів-постачальників позивача. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у задоволені позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не доведеність обставин у справі та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, задовольнивши позов у повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції не надав жодного доказу та не зазначив будь-яких обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення господарських операцій позивача та підтверджували твердження відповідача про нереальність господарських операцій з його контрагентами. Разом з тим, на підтвердження здійснення господарських зобов`язань позивачем надано належним чином оформлені первинні документи, укладання правочинів спрямовано на настання реальних правових наслідків, а саме отриманні від контрагентів феросплави були використані у господарській діяльності позивача – з них були виготовлені прокатні валки, які в свою черги були поставлені покупцям, а за отриманий товар позивачем були сплачені грошові кошти. Також відсутність деяких документів або наявність незначних недоліків у документах, не може бути підставою для визнання господарських операцій нереальними, у разі наявності первинних документів, які у своїй сукупності підтверджують реальне виконання таких операцій. Крім того, позивач не повинен нести негативні наслідки за порушення, вчиненні його контрагентами.    
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів на підставі направлень від 29.11.2018 року №13219, №13220, №13919, №13217, №13216, №13629, №13630, відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75,, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст. 82 ПК України, на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 15.11.2018 року №6532-п проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2018 року, валютного законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 року по 30.09.2018 року.
За результатами перевірки складено акт від 21.01.2019 року №2178/04-36-14-01/187975, висновком якого встановлено порушення позивачем, зокрема:
- п.44.1, п.44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п.135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1050491 грн., а саме 4 кв.2016 року у сумі 516043 грн., 2017 рік у сумі 176265 грн., 3 квартал 2018 року у сумі 358163 грн.;
-  п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 496000 грн., у тому числі за жовтень 2016 року у сумі ПДВ 187010 грн., за січень 2018 року у сумі ПДВ 83717 грн., за березень 2017 року у сумі ПДВ 99941 грн. та за травень 2017 року у сумі ПДВ 125332 грн.
На підставі акта перевірки від 21.01.2019 року №2178/04-36-14-01/187975 відповідачем сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019 року:
- №0006801401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем – податок на прибуток у загальному розмірі 1217472 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 811648 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 405824 грн.;
-   №0006811401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем – податок на додану вартість у загальному розмірі 620000 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 496000 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 124000 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019 року №0006801401 та №0006811401 були оскаржені до Державної фіскальної служби України в порядку адміністративного оскарження згідно п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України.
15.05.2019 року ДФС України було прийнято рішення № 22213/6/99-99-11-04-01-25 про результати розгляду скарги, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 року №0006801401 в частині збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток за рахунок зменшення перевіркою фінансових витрат на загальну суму 2029155 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення рішення від 01.03.2019 року №0006811401 залишено без змін, а скарга позивача задоволена частково.
З урахуванням рішення ДФС України прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.05.2019 року №0016051401, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 669600 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 446400 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціям в сумі 223200 грн.
Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з  ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд», оскільки видаткові накладні, рахунки на оплату та приходний ордер №2076 від 13.10.2016 року не містять обов`язкових реквізитів первинних документів як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, в тому числі ПІБ відповідальної особи. Всі видаткові накладні отримані невстановленою особою, оскільки на документі міститься тільки підпис особи, з поміткою «за довіреністю», проте, довіреностей на отримання товару суду не надано. Також, на видаткових накладних не вказано номер та дату довіреності, яка дає право на отримання товару невстановленій особі. Крім того, суд зазначив про однотипність підписів посадових осіб, відповідальних за відвантаження товару та працівників відділу технічного контролю, якими підписані сертифікати якості товару, що свідчить про здійснення господарської операції однією особою з боку підприємств-постачальників. При цьому, до суду не надано жодної специфікації на підтвердження виконання умов договорів. Відповідно до архіву електронної звітності (ЄРПН), по даним товарам які були поставлені позивачу не можна встановити ланцюг походження. Також неможливо встановити пункт навантаження та розваження товару, оскільки в товарно-транспортних накладних відсутня адреса складу продавця або проммайданчика продавця, звідки було відвантажено товар, не зазначено адреси пункту розвантаження, не вказано які навантажувально-розвантажувальні роботи було проведено. З наданої податкової звітності ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд», судом встановлено, що ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» у період, що перевірявся, надавали до податкових органів декларації з нульовими показниками, а з 2017 року взагалі не звітують. Також існують розбіжності між сумою податкового кредиту, сформованого ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» за операціями з придбання послуг, та сумою податкових зобов`язань їх контрагентів за операціями з постачання таких послуг.
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Приписами п.  14.1 ст.14 ПК України  визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до пункту  44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом  44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п.п.  134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом  походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом  135.1 статті 135 Податкового кодексу України  базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134 цього Кодексу  з урахуванням положень цього  Кодексу.
У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: 
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно до п.п. 139.1.9 п.  139.1 ст. 139 Податкового кодексу України  не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з п.  198.1 ст.198 Податкового кодексу України, для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
У пункті  198.2 ст.198 Податкового кодексу України  зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом  187.8 статті 187  цього  Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.  198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до  статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ті 193 цього  Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виговленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України  встановлено, що не відносяться до  податкового кредиту  суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені  митними деклараціями, іншими документами, передбаченими  пунктом  201.11 статті 201  цього  Кодексу.
Податкові накладні, отримані з  Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом  Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення №88, первинні документи  це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо  після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження.
З матеріалів справи слідує, що між АТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» (покупець) та ПП «Пенлайт» (постачальник) було укладено договір поставки №228 від 11.11.2016 року, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити феросплави, найменування, асортимент, кількість, якість, ціна продукції, що підлягає поставці узгоджуються сторонами шляхом виставлення рахунку на оплату продукції. Загальна ціна складається з кількості продукції, що поставляється за всіма видатковими накладними. Якість та комплектність, пакування та маркування продукції повинні відповідати ТУ, ГОСТ, іншої документації, яка встановлює вимоги до її якості, та засвідчується належними товаросупроводжуючими документами (сертифікатом якості виробника продукції). Ціна вказується в рахунках на оплату та видаткових накладних на продукцію. Строк дії договору до 31.12.2017 року.
На виконання умов договору контрагентами складені 16.11.2016 року прибутковий ордер №2355, видаткову накладну №16_11, податкову накладну №140 на поставку феронікелю у кількості 6,118 т на загальну суму 860226 грн., в тому числі ПДВ 143371 грн.
Перевезення товару відбулось згідно з товарно-транспортною накладною №750503 від 16.11.2016 року автомобілем Івеко НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 , перевізник ФОП ОСОБА_2 , вантажовідправник – ПП «Пенлайт», вантажоодержувач – ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків», пункт навантаження – склад продавця, пункт розвантаження – м. Дніпро.
Також АТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» (покупець) та ПП «Меверенд» (постачальник) було укладено договір поставки №01-12/2016 від 01.12.2016 року, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити товар. Номенклатура, кількість і вартість товару визначається у специфікаціях. Ціна на товар встановлюється у специфікаціях. Загальна сума договору складає суму всіх специфікацій.
На виконання умов договору контрагентами складені 06.12.2016 року прибутковий ордер №2542, видаткову накладну №06_12, податкову накладну №750504 на поставку феронікелю у кількості 4,985 т на загальну суму 750360 грн., в тому числі ПДВ 125060 грн.
Перевезення товару відбулось згідно з товарно-транспортною накладною №750504 від 06.12.2016 року автомобілем Івеко НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 , перевізник ФОП ОСОБА_2 , вантажовідправник – ПП «Меверенд», вантажоодержувач – ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків», пункт навантаження – проммайданчик продавця, пункт розвантаження – м. Дніпро, вул. Комінтерна, 2.
Між АТ «Дніпропетровський завод прокатних валків» (покупець) та ТОВ «Гаяне Трейд» (постачальник) було укладено договір поставки №168 від 11.10.2016 року, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити товар. Номенклатура, кількість і вартість товару визначається у специфікаціях. Ціна на товар встановлюється у специфікаціях. Загальна сума договору складає суму всіх специфікацій.
На виконання умов договору контрагентами складені:
- 13.10.2016 року прибутковий ордер №2076, видаткову накладну №13_09, податкову накладну №750501 на поставку феронікелю у кількості 1,46 т на загальну суму 445306 грн., в тому числі ПДВ 74218 грн.;
- 26.10.2016 року прибутковий ордер №2178, видаткову накладну №26_10, податкову накладну №750534 на поставку феронікелю у кількості 1,24 т, 1,436 т, 3,145 т на загальну суму 676755 грн., в тому числі ПДВ 112793 грн.;
- 03.10.2016 року прибутковий ордер №2262, видаткову накладну №3_11, податкову накладну №750535 на поставку феронікелю у кількості 1,435 т, 0,68 т на загальну суму 243357 грн., в тому числі ПДВ 40559 грн.
Перевезення товару відбулось згідно з товарно-транспортними накладними:
- №750501 від 13.10.2016 року автомобілем FAW FH1089FX, водієм ОСОБА_3 , перевізник ФОП ОСОБА_2 , вантажовідправник – ТОВ «Гаяне Трейд», вантажоодержувач – ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків», пункт навантаження – склад постачальника, пункт розвантаження – м. Дніпро;
- № 750533 від 13.10.2016 року автомобілем FAW FH1089FX, водієм ОСОБА_3 , перевізник ФОП ОСОБА_4 , вантажовідправник – ТОВ «Гаяне Трейд», вантажоодержувач – ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків», пункт навантаження – відсутня інформація, пункт розвантаження – м. Дніпро;
- №750534 від 26.10.2016 року автомобілем Івеко НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 , перевізник ТОВ «Лаане Трейд», вантажовідправник – ТОВ «Гаяне Трейд», вантажоодержувач – ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків», пункт навантаження – склад постачальника, пункт розвантаження – м. Дніпро;
- №750535 від 03.10.2016 року автомобілем Івеко НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 , перевізник ФОП ОСОБА_2 , вантажовідправник – ТОВ «Гаяне Трейд», вантажоодержувач – ПАТ «Дніпропетровський завод прокатних валків», пункт навантаження – склад постачальника, пункт розвантаження – м. Дніпро.
Так, стосовно доводів контролюючого органу, які були прийняті судом першої інстанції, що видаткові накладні, рахунки на оплату та приходний ордер №2076 від 13.10.2016 року не містять обов`язкових реквізитів первинних документів як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, в тому числі ПІБ відповідальної особи та те, що всі видаткові накладні отримані невстановленою особою, оскільки на документі міститься тільки підпис особи, з поміткою «за довіреністю», проте, довіреностей на отримання товару суду не надано, колегія суддів зазначає наступне.
Видаткові накладні №13-09 від 13.10.2016 року, №26-10 від 26.10.2016 року та №3-11 від 03.11.2016 року містить підпис директора ТОВ «Гаяне Трейд» ОСОБА_5 , який збігається із підписом у договорі №168 від 11.10.2016 року, який укладений між позивачем та ТОВ «Гаяне Трейд». 
Видаткова накладна №16-11 від 16.11.2016 року містить підпис директора ПП «Пенлайт» ОСОБА_6 ,  який збігається із підписом у договорі №228 від 11.11.2016 року, який укладений між позивачем та ПП «Пенлайт». 
Видаткова накладна №06-12 від 06.12.2016 року містить підпис директора ПП «Меверенд» ОСОБА_7 , який збігається із підписом у договорі №01-12/2016 від 01.12.2016 року, який укладений між позивачем та ПП «Меверенд». 
Також у вказаних вище видаткових накладних містяться підписи комірника позивача ОСОБА_8 і експедиторів із перевезень. 
В рахунку на оплату №13-09 від 13.10.2016 року, №26-10 від 26.10.2016 року, №3-11 від 03.11.2016 року наявні підписи ТОВ «Гаяне Трейд» ОСОБА_5 , який збігається із підписом у договорі №168 від 11.10.2016 року, який укладений між позивачем та ТОВ «Гаяне Трейд».
В рахунку на оплату №06-12 від 06.12.2016 року міститься підпис директора ПП «Меверенд» ОСОБА_7 , який збігається із підписом у договорі №01-12/2016 від 01.12.2016 року, який укладений між позивачем та ПП «Меверенд». 
Також в прибуткових ордерах міститься ПІБ відповідальних осіб, а саме – комірника позивача ОСОБА_8 та завідувача центрального складу позивача – Некрасової Н.О. 
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що з наданих видаткових накладних, рахунків на оплату та прибуткових ордерів можливо ідентифікувати осіб, відповідальних за здійснення господарський операцій позивача з його контрагентами. 
Щодо висновків суду першої інстанції, що на видаткових накладних не вказано номер та дату довіреності, яка дає право на отримання товару невстановленій особі, колегія суддів зазначає наступне.
Так, наявність незначних недоліків первинних документів є обставинами, які самі по собі не позбавляють правового значення таких документів,  що виключає відповідальність платника податків. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит та на віднесення до складу витрат, що враховуються при визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, відповідного звітного періоду вартості отриманого товару (робіт, послуг). Тим більше, що інші первинні документи, на підставі яких сформовано податковий кредит, складені з дотримання обов`язкових вимог до первинних документів, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Щодо не надання довіреностей на отримання товару та специфікацій, колегія суддів зазначає, що позивачем до перевірки були надані необхідні первині документи, які дають можливість фактичного встановлення реальності господарської операції між позивачем та ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд», тому відсутність довіреностей на отримання товару та  специфікацій, за наявності інших належним чином оформлених первинних документів не може бути підставою для визнання господарської операцій нереальними.
Стосовно того, що ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» надавали до податкових органів декларації з нульовими показниками, а з 2017 року взагалі не звітують, а також існування розбіжності між сумою податкового кредиту, сформованого ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» за операціями з придбання послуг, та сумою податкових зобов`язань їх контрагентів за операціями з постачання таких послуг та не встановлення ланцюгу товару,  суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів (послуг) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента. Основні та транспортні засоби необов`язково повинні перебувати у власності суб`єкта господарювання, так як можуть бути орендовані або взяті у лізинг у третіх осіб, а необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами. 
У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.
Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.
Для даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов`язання, а його фактичне виконання.
Саме з факту виконання (не виконання) правочину повинна визначатися база оподаткування господарських операцій суб`єкта господарювання.
Однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду України є доктрина реальності господарської операції.
Слід зазначити, що до загальновизнаних у світі дієвих механізмів, завдяки яким здійснюється аналіз господарських угод, виявлення та класифікація протиправних схем та методик незаконного ухилення від сплати податків відносяться спеціальні судові доктрини.
Щодо правочинів між позивачем та його контрагентами, доречним є застосування доктрини «Ділова мета» (businesspurpose) та «Реальність господарської операції».
Суть доктрини полягає в тому, що діяльність платника податків не ставиться під сумнів, якщо у неї є розумна ділова мета, крім мінімізації оподаткування. В іншому випадку, податкові наслідки переосмислюються у відповідності з економічною сутністю операцій та такий правочин визнається недійсним. При цьому обов`язок доказування розумного змісту покладається на учасників правочину (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Halifax…).
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які в повній мірі відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отримані товари.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагентів позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за ст.228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладених позивачем з ПП «Пенлайт», ПП «Меверенд», ТОВ «Гаяне Трейд» договорів не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
З огляду на вищенаведене,  апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.
За приписами частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 скасувати.
Позов Акціонерного товариства «Дніпропетровський завод прокатних валків» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 року № 0006801401.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2019 року № 0006811401.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.05.2019 року № 0016051401.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" витрати на оплату судового збору в розмірі 48 025 грн. (сорок вісім тисяч двадцять п`ять грн.).
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров