ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 р.	Справа № 639/2988/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Рубіжний С.О.,  м. Харків, повний текст складено 14.05.21 року по справі № 639/2988/21

          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта Департаменту патрульної поліції Жицького Романа Сергійовича                 
          про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Харківській області сержанта Департаменту патрульної поліції Жицького Романа Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року адміністративний позов   ОСОБА_1  повернуто позивачеві.
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду подав апеляційну скаргу , вважає доводи судді невірними та спробою позбавити його права на звернення до суду за захистом, яке гарантується ст. ст. 8, 55 Конституції. Просить відмінити ухвалу судді від 14.05.2021.
Позивач повідомлявся телефонограмою.
У відповідності до положень ст.268 КАС України на веб-порталі “Судова влада” розміщено повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Повертаючи позовну заяву , суд першої інстанції, посилаючись на вимоги  ч.3 ст. 45 КАС України , дійшов висновку щодо зловживання позивачем процесуальними правами .
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно пунктів 2 і 9 частини 3 статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) адміністративного судочинства  .
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини п`ятої статті 44 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 45 КАС України передбачено , що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається . Перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Позивач подав до суду позов , в якому використано висловлювання  «суддя почала скиглити», «поліцаї» , «поколупатися у носі» тощо.
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України.
Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню адміністративного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.
У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників . 
Аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19). Їхня наявність є достатньою для того, щоби суд відразу застосував наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС України (повернення, залишення без розгляду передбачених § 1 і § 2 глави 1 розділу ІІ КАС України заяв, скарг, клопотань).
Подання до суду документів, які містять образливі вислови та формулювання щодо очевидної неповаги особи до органів місцевого самоврядування виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, цей Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 826/17591/18.
Згідно правової позиції Верховного суду у складі касаційного адміністративного суду в справі № 9901/34/19 від 14 березня 2019 року, якщо в обґрунтування позовних вимог містить образливі висловлювання на адресу органів державної виконавчої влади, судових органів і т.д., це судом кваліфікується як зловживання процесуальними правами, оскільки зазначені дії суперечать завдання адміністративного судочинства. Верховним судом зазначено, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) адміністративного судочинства, а також його завданню. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 45 КАС.
В контексті з іншим змістом позовної заяви, позивач використав неетичні вислови - «суддя почала скиглити», «поліцаї» , «поколупатися у носі», що свідчить про неповагу  .
Відповідно до Академічного тлумачного словника української мови «скиглити» це підвивати, жалібно чи радісно повискувати (про собак та інших тварин); скавучати. 
Застосовуючи такий вислів як «суддя почала скиглити» , який фактично є образою, позивач ототожнює суддю з твариною.
Такі дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності судді, не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача від імовірних порушень з боку відповідача, а тому суперечать завданню адміністративного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви , суд першої інстанції діяв відповідно до вимог чинного процесуального законодавства, а вимоги апеляційної скарги є такими, що задоволенню не підлягають.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2021 по справі № 639/2988/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров