ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 р.	Справа № 440/2674/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2021, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 06.07.21 року по справі № 440/2674/21
          за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "Дезсистема"  
          до        Головного  управління ДПС у Полтавській області                               
          про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дезсистема" (далі по тексту - ТОВ  "Дезсистема", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного  управління ДПС у Полтавській області, в якому просило суд першої інстанції: 
- визнати протиправним та скасувати  рішення  Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 66199 від 02.12.2020 року, № 774 від 05.01.2021 року, № 8608 від 28.01.2021 року, № 14827 від 11.02.2021 року, № 16864 від 24.02.2021 року про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку; 
- зобов`язати виключити ТОВ "Дезсистема" з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що оскаржувані рішення                            не відповідають вимогам податкового законодавства, оскільки не містять жодної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, як і не містить доказів наявності податкової інформації, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланням на відповідні документи.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дезсистема" до Головного управління ДПС у Полтавській області  про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. 
          Визнано протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Полтавській області  з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №66199 від 02.12.2020 року, №774 від 05.01.2021 року, №8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, №16864 від 24.02.2021 року про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.
          Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "Дезсистема" з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дезсистема" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11350,00 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень).
Головне  управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 по справі №440/2674/21 та постановити нове рішенням, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Дезсистема"  у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що  TOB «Дезсистема» не має достатньої кількості працюючих для здійснення повноцінної господарської діяльності та реалізує коагулянт в більшій кількості ніж придбає. Таким чином, Комісія прийняла рішення про відповідність позивача п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, яке оформлено рішеннями від 05.01.2021 № 774, від 28.01.2021 № 8608, від 11.02.2021 № 14827 та від 24.02.2021 № 16864. Посилається, що віднесення платника податків до ризикових є дискреційними повноваженнями податкового органу. Скасування спірного рішення не буде мати наслідком поновлення порушених прав позивача. Воно не є рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної, яке може потягти за собою порушення прав позивача та його контрагентів. Інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права також була висловлена Верховного Судом у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 826/1902/15, від 18 вересня 2018 року у справі № 818/398/15. Додатково, в підтвердження позиції посилається на  постанову Верховного Суду від 27.08.2019 по справі              №540/2077/18 в якій колегія судів погодилась із висновками суду першої інстанції, залишивши рішення в силі, відповідно до яких контролюючий орган збирає та використовує податкову інформацію для виконання своїх повноважень та функцій що покладені на нього податковим законодавством та іншими нормативними актами, в даному випадку Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117. Вважає, що позивач, звернувшись до суду із позовом про оскарження проміжного рішення податкового органу, обрав такий спосіб захисту своїх прав, який суперечить закону. Посилається, що  Верховний Суд постановою від 20.11.2019 по справі         №480/4006/18 відмовив у задоволені позову про виключення із переліку ризикових платників, мотивуючи це тим, що це не порушує права платника податку, хоча це й спричиняє блокування всіх без виключення  податкових накладних. Таким чином, внесення контролюючим органом платника податку до переліку ризикових платників податків є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень по збиранню та формуванню податкової інформації, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків. Включення суб`єктом владних повноважень до бази даних певної інформації не створює жодних перешкод для діяльності платника податку. Віднесення платника податків до переліку ризикових не є формою юридичної відповідальності, а лише служить додатковим елементом контролю держави у сфері податків. Скаржник також звертає увагу на наявність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах, викладеного у постанові від 03.03.2020 по справі № 240/3665/19. Вважає, що рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 02.12.2020 №66199, від 05.01.2021 №774, від 28.01.2021 № 8608, від 11.02.2021 №14827 та від 24.02.2021 №16864 прийняті з дотриманням норм законодавства.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.304 КАС України. 
Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її відхилити. 
Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції  підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. 
          Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
         Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної  скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ "Дезсистема" зареєстровано як юридична особа та є платником податку на додану вартість, що не заперечується сторонами.
           02 грудня 2020 року Комісією Головного управління ДПС у Полтавській області  з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення № 66199 про відповідність платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Дезсистема" критеріям ризиковості платника податку на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку у зв`язку з участю у схемі формування та розповсюдження сум ймовірно ризикового податку на додану вартість.
          Згідно витягу з протоколу засідання Комісією Головного управління ДПС у Полтавській області  з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №243 від 02.12.2020 року підставою для прийняття вказаних рішень стало те, що під час аналізу податкової звітності встановлено, що з початку діяльності по теперішній час  ТОВ "Дезсистема" було реалізовано коагулянту на 6403,252 тон більше ніж придбано - 3425,1 тон. Також під час аналізу єдиного реєстру судових рішень відповідачем встановлено, що під підприємство є фігурантом в кримінальному провадженні від 19.06.2019 року № 42019170690000062 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 статті 191 КК України, за фактом зловживання службовим становищем службовими особами органів виконавчої влади на території Полтавської області за попередньою змовою групою осіб з представниками комерційних структур при проведенні державних закупівель з метою заволодіння грошовими коштами. 
          Також, Комісією Головного управління ДПС у Полтавській області  з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті рішення №774 від 05.01.2021 року, № 8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, №16864 від 24.02.2021 року про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ "Дезсистема" критеріям ризиковості платника податку у зв`язку з неспростуванням податкової інформації щодо участі у формуванні та використанні ймовірно ризикового податкового кредиту.
          Позивач не погодився з рішеннями комісії Головного управління ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №66199 від 02.12.2020 року, №774 від 05.01.2021 року, №8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, №16864 від 24.02.2021, у зв`язку з чим звернувся до суду з  позовом.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем правомірності застосування до ТОВ "Дезсистема"                    п.8 Критеріїв ризиковості платників податку, з огляду на що оскаржувані рішення №66199 від 02.12.2020 року, №774 від 05.01.2021 року, №8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, № 16864 від 24.02.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом п.201.16 ст.201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, на час виникнення спірних правовідносин механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних був визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі по тексту - Порядок №1165). 
Згідно з  п. 2 Порядку № 1165 терміни вживаються у такому значенні: автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації; критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик; ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складення та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а" або "б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а" або "б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обов`язку.
Згідно з п. 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Пунктом 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Пунктом 7 Порядку №1165 встановлено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Додатками №1, 3 до Порядку №1165 визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість та Критерії ризиковості здійснення операцій відповідно.
Відповідно до п.6 Порядку №1165 питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
При цьому, у рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Право на оскарження в судовому порядку Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника випливає з норм пункту 6 Порядку №1165, за якими у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Право на звернення до суду також передбачено в затвердженій формі Рішення (додаток 4 до Порядку № 1165), а саме "Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку".
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 340/474/20, від 5 січня 2021 року у справі № 640/10988/20, від 5 січня 2021 року у справі № 640/11321/20. 
Як вбачається з матеріалів даної справи, оскаржувані рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Полтавській області № 66199 від 02.12.2020 року, № 774 від 05.01.2021 року, № 8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, № 16864 від 24.02.2021 про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ "Дезсистема" критеріям ризиковості платника податку, ґрунтується на висновках про відповідність платника податку п. 8 Критеріїв ризиковості. 
Згідно з додатком 1 до Порядку №1165 встановлено, зокрема, п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
При цьому, у разі відповідності п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку містить обов`язкове для заповнення поле "податкова інформація". 
          Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі №340/474/20, від 5 січня 2021 року у справі № 640/10988/20,  від 5 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначав, що при вирішенні спорів такої категорії суди попередніх інстанцій, з огляду на правове регулювання і характер цих відносин, мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного Рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу.
Також суд касаційної інстанції зазначав, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації. 
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту оскаржуваного  рішення  податкового органу                 № 66199 від 02.12.2020 року встановлено, що зазначене поле оскаржуваного рішення містить наступну інформацію: "Участь у схемі формування та розповсюдження сум ймовірно ризикового податку на додану вартість".
В інших оскаржуваних рішеннях відповідача (№774 від 05.01.2021 року, №8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, №16864 від 24.02.2021 року) зазначено: "неспростована податкова інформація щодо участі у формуванні та використанні ймовірно ризикового податкового кредиту". 
При цьому, податковим органом не було наведено ані змісту (розшифрування) самої податкової інформації, ризикових операцій та назв підприємств, що були задіяні в таких операціях тощо. 
Окрім того, в контексті спірних правовідносин у даній справі, колегія суддів зазначає, що зі змісту оскаржуваних рішень відповідача (№66199 від 02.12.2020 року; №774 від 05.01.2021 року, №8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року, №16864 від 24.02.2021 року) вбачається, що останній посилається на участь позивача у схемі формування та розповсюдження сум  податку на додану вартість і  неспростовану податкову інформацію щодо участі позивача у формуванні та використанні  "ймовірно ризикового" податку на додану вартість та "ймовірно ризикового" податкового кредиту , тоді як норма п.8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість передбачає наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, отже навіть формулювання в оскаржуваних рішення відповідача не відповідає вказаній нормі. 
Тобто, чинне законодавство не містить таких понять для віднесення суб`єкта сплати податку на додану вартість до ризикових платників податку, як "ймовірно ризикового"  податку на додану вартість, "ймовірно ризикового" податкового кредиту. 
Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи контролюючим органом не подано ані до  суду першої інстанції,  ані до суду апеляційної інстанцій жодних доказів провадження заявником господарської діяльності в умовах та обставинах, які характеризуються ознаками недодержання вимог чинного законодавства України.
          Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, яка була викладена у справі “Рисовський проти України” в якій суд  підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
          Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів вважає, що не виклавши розшифрування податкової інформації, не навівши ризикових операцій та назв підприємств, що були задіяні в таких операціях, як це передбачено п.8 Порядку № 1165, відповідач фактично діяв без дотримання власної процедури, не прозоро та у спосіб, що виключає можливість мінімізувати ризик помилки у спірних відносинах.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень,  не надав належних  доказів в обґрунтування своєї позиції та у зв`язку з цим не довів наявність обґрунтованих підстав для віднесення позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості, а судом такі не встановлені.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 22.07.2021 р. по справі №520/111/20. 
Таким чином, враховуючи зазначені вище висновки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що оскаржувані рішення №66199 від 02.12.2020 року, №774 від 05.01.2021 року, №8608 від 28.01.2021 року, №14827 від 11.02.2021 року,                   №16864 від 24.02.2021 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що  внесення контролюючим органом платника податку до переліку ризикових платників податків є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень по збиранню та формуванню податкової інформації, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків, включення суб`єктом владних повноважень до бази даних певної інформації не створює жодних перешкод для діяльності платника податку і  віднесення платника податків до переліку ризикових не є формою юридичної відповідальності, а лише служить додатковим елементом контролю держави у сфері податків, посилаючись при цьому на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах  25 квітня 2018 року у справі № 826/1902/15, від 18 вересня 2018 року у справі №818/398/15; від 27.08.2019 по справі № 540/2077/18; від 20.11.2019 по справі №480/4006/18 та від 03.03.2020 по справі №240/3665/19, то колегія суддів відхиляє такі доводи з огляду на наступне. 
          Колегія суддів зазначає, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
          Нормами Порядку №1165 прямо передбачена можливість оскарження рішення податкового органу про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості, у тому числі у судовому порядку.
Також, колегія суддів наголошує на тому, що віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку є правовою підставою для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що прямо впливає на господарську діяльність платника податків. При цьому, такі наслідки носять для платника податків виключно негативний характер, а на суб`єкта господарювання покладається додатковий обов`язок щодо надання контролюючому органу пояснень та документів. 
Висновки Верховного Суду у зазначених  вище в апеляційній скарзі  постановах ухвалені за інших фактичних обставин, під час дії норм Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженим постановою КМУ від 21.02.2018 р. №117, які на час прийняття спірних рішень податкового органу  втратили чинність, оскільки з 01.02.2020 набув чинності Порядок №1165, в якому прямо передбачена можливість оскарження рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку у судовому порядку.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що позивач звернувшись до суду про оскарження проміжного рішення податкового органу, обрав такий спосіб захисту своїх прав, який суперечить закону є необґрунтованими, оскільки, як вже було зазначено вище, приписами Порядку №1165 передбачена можливість оскарження у судовому порядку рішення податкового органу про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних  або відмову в такій реєстрації, діючи відповідно до положень законодавства, забезпечуючи виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, правомірно прийнято рішення про включення до переліку ризикових платників податку на додану вартість ТОВ "Дезсистема", які не порушує індивідуальні охоронювані законом права та/або інтереси позивача, колегія суддів вважає такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду у справі. 
Відповідно, з огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувані рішення відповідача прийняті з дотриманням норм законодавства  є помилковими. 
Колегія суддів звертає увагу, що невиключення позивача із переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості може призвести до певних правових наслідків, у зв`язку з чим, враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи встановлена протиправність наведених вище рішень відповідача,  зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості є дотриманням гарантій, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
          Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідача виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, є належним способом захисту прав позивача та відповідає ст. 245 КАС України, як похідна вимога, з огляду на що обґрунтовано задоволена судом першої інстанції. 
          Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Відповідно до  ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
          Згідно ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
З урахуванням вимог ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат у даній справі. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 по справі № 440/2674/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  25.10.2021 року