ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа №766/18403/21 Головуючий в І інстанції:  Рябцева М.С.
Провадження №33/819/488/21 Доповідач: Калініченко І.С.
Категорія: ч. 1 ст.44-3 КУпАП

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду Калініченко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу захисника Душенко Валентини Анатоліївни на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.44-3 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водій маршрутного т/з ПП «МИС» , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 03.10.2021 року о 14.30 год. в м. Херсоні, по вул. П. Кедровського буд. 1, керуючи транспортним засобом марки Богдан, держномер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів понад максимальну кількість згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме 21 пасажирських місць для сидіння разом з водієм, тоді як в наявності перебувало 29 особа разом з водієм, чим порушив вимоги підпункту 8 пункту 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України«Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Захисник Душенко В. А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де вказує що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та не взяв до уваги заперечення ОСОБА_1 що дійсно в салоні автобуса перебували люди, однак, в цей час автобус не рухався, а перебував на зупинці, що той не встиг попередити про карантинні заходи, а тому суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 
Крім того, зазначає, що суд прийняв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, який є недопустимим доказом, так як до нього в порушення закону, після його складання і підписання було внесено додаткові записи, а саме пункт 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, де виходячи з диспозиції   норма ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною і тому посилання працівника поліції на іншу норму права є підставою для закриття провадження. Посилається на те, що за відеозаписом кількість пасажирів, які перебували в салоні порахувати не можливо. Просить постанову скасувати, а адміністративну справу щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
       Заслухавши пояснення захисника Душенко В. А. про підтримку апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із положеннями ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно підпункту 8 пункту 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється “зелений” рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється, крім іншого… здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Згідно вимог ч. 1 ст.44-3 КУпАП, (Порушення правил щодо карантину людей)порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, -
Вказана диспозиція ч. 1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства тобто вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють вказані правила. Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Згідно вимог  ст.254 КУпАП, (Складення протоколу про адміністративне правопорушення)Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
За матеріалами адміністративної справи, як на це обґрунтовано вказує в своїй апеляційній скарзі сторона захисту, робітником поліції незаконно в порушення вимог КУпАП після підписання протоколу про адміністративне праворушення і вручення його копії ОСОБА_1 (а.п. 3 та 26), було внесено доповнення, а саме те, що останнім було порушено саме пункт 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». 
Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано належне посилання на конкретну норму закону, та пункт Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.
Саме на порушення ОСОБА_1 вказаного пункту Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 зазначив у своєму рішенні суд.
Крім того, судом не було враховано, що дійсно автобус не рухався, а перебував на зупинці та що за відеозаписом робітника поліції кількість пасажирів, які перебували в салоні порахувати не можливо.
З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП.
Також сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Обставини, які зазначені посадовими особами, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.
Слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. Крім того, судом не було враховано, що дійсно автобус не рухався, а перебував на зупинці, що за відеозаписом робітника поліції кількість пасажирів, які перебували в салоні порахувати не можливо.
Встановлені апеляційним судом порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі та долучених до нього матеріалів, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги.
Згідно із ст.ст.9, 245, 252 КУпАП  особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки доказів.
Апеляційний суд, керуючись ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на його користь.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.44-3 КУпАП, тому постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, її слід скасувати та на підставі п.1 ст.247 КпАП України закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу захисника.
Керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу захисника Душенко Валентини Анатоліївни - задовольнити, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст.44-3 КУпАП щодо  ОСОБА_1  – скасувати та провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду (підпис) І.С.Калініченко