ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/31801/20                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                             Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          за участю секретаря                                                           Ковтун К.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада-Житлосервіс" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада-Житлосервіс" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" про визнання протиправним та скасування рішення, -

                                   В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада-Житлосервіс" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, третя особа - ТОВ "Будеволюція", про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 29 жовтня 2020 року № 52. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.  Апелянт зазначив, що він не є суб`єктом на ринку електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 року № 2019-VІІI; не є регулятором у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню" № 220 від 26.02.2015 року.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшло звернення громадянки ОСОБА_1 - мешканки квартири АДРЕСА_1 , стосовно правомірності застосування ТОВ «Аркада-Житлосервіс» тарифу за послуги з постачання та розподілу електричної енергії (1,68 грн. за кВт, без виділення перших 100 квт по 0,9 грн. за кВт).
21 квітня 2020 року Держпродспоживслужбою видано Головному управлінню погодження № 16.2-6/2/6320 на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ «Аркада-Житлосервіс» (код ЄДРПОУ 35758649, за адресою: м. Київ, вул. Ольгинська, 3) з питань дотримання вимог порядку застосування тарифів за послуги з постачання та розподілу електричної енергії.
Головним управлінням здійснено позапланову перевірку у ТОВ «Аркада-Житлосервіс» щодо дотримання вимог порядку застосування тарифів на послуги з постачання та розподілу електричної енергії з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_1 
ТОВ «Аркада-Житлосервіс» було надано запит про надання інформації, зареєстрований за № 93 від 02 червня 2020 року, а також запит № 2 про надання інформації, який зареєстрований за № 97 від 05 червня 2020 року.
За результатами перевірки Головним управлінням складено акт перевірки № 2604-10 від 15 червня 2020 року, в якому зафіксовано, що ТОВ «Аркада-Житлосервіс» здійснювало нарахування за послугу з постачання електричної енергії за тарифом 1,68 грн (з ПДВ) починаючи з 1-го кВт, замість 0,90 грн (з ПДВ) до 100 кВт, різниця становить 0,78 грн. за кВт. Встановлено, що ТОВ «Аркада-Житлосервіс» здійснило надлишкове нарахування за послугу з постачання електричної енергії, застосувавши завищений тариф, що є порушенням вимог п. 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2015 року № 220, за що передбачена відповідальність згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення».
Всього з 01 березня 2019 по 30 квітня 2020 року квартирою АДРЕСА_1 спожито електричної енергії 1300,12 кВт обсягом до 100 кВт на місяць, сума надлишкового нарахування за послугу з електропостачання становить 1014,09 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Аркада-Житлосервіс» № 152, в якій наведена детальна розшифровка нарахувань компенсації за спожиту електроенергію ОСОБА_1 та рахунками на сплату житлово-комунальних послуг з лютого 2019 року по квітень 2020 року.
29 жовтня 2020 року Головним управлінням було винесено рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 52, яким застосовано до ТОВ «Аркада-Житлосервіс» штраф у розмірі 1014,09 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України (всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі також - Закон № 877-V).

Згідно статті 1 № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з абз. 5 ч. 1 статті 6 Закону № 877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому; природничому середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 квітня 2017 року № 209 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 травня 2017 року за № 604/30472 (далі також - Положення), Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві (далі - Головне управління) є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.
Головному управлінню підпорядковуються установи та організації, що належать до сфери управління Держпродспоживслужби та розташовані на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Повноваження Головного управління поширюються на територію відповідної області, міста Києва.
Згідно з пп. 11 п. 4 Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:
здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Основні засади цінової політики, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України «Про ціни і ціноутворення» (далі також - Закон № 5007-VI).
Відповідно до статті 17 Закону № 5007-VI, основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.
Положеннями статті 18 Закону № 5007-VI встановлено, що уповноважені органи мають право:
1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;
2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;
3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;
4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;
5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку  про те, що відповідач та його посадові особи наділені повноваженнями щодо проведення позапланової перевірки позивача, в ході якого мають право витребувати від нього інформацію, необхідну для проведення такої перевірки.
В даному випадку судом не встановлено порушення відповідачем процедури призначення та проведення позапланової перевірки позивача.
Як зазначено вище, пунктом 6 частини першої статті 18 Закону №5007-VI відповідач наділений правом приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Матеріалами справи встановлено, що до позивача оскаржуваним рішенням було застосовано адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 52  у розмірі 1014,09 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач у своєму позові та апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що ТОВ "Аркада-Житлосервіс" не є суб`єктом на ринку електричної енергії відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 року № 2019-VІІI; не є регулятором у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню" № 220 від 26.02.2015 року.
Колегія суддів вважає необгрунтованими вказані доводи апелянта з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 96 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статуту у редакції від 2019 року ТОВ «Аркада-Житлосервіс» створене з метою об`єднання матеріальних, фінансових та інших ресурсів учасників для здійснення товариством господарської діяльності відповідно до законодавства України і отримання прибутку; для вирішення статутних завдань предметом діяльності товариства в Україні та за її межами визначаються, зокрема, але не обмежуючись: надання житлово-комунальних послуг; виробництво, передача, розподілення, продаж та постачання електроенергії; послуги з розподілення та постачання електроенергії, газу, пари та гарячої води.
Відповідно до останнього абзацу пункту 3.3 статуту ТОВ «Аркада-Житлосервіс» до початку роботи в тих видах діяльності, які підлягають ліцензуванню, товариство зобов`язане одержати спеціальний дозвіл (ліцензію), у порядку, встановленому чинним законодавством України.
Наведені у Статуті відомості свідчать про те, що ТОВ «Аркада-Житлосервіс»  позиціонує себе як учасник ринку електроенергії, зокрема, як постачальник та оператор системи розподілу електроенергії.
Згідно ч.1 ст. 1 Закону №2019-VIII постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії.
Розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.
Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VIII)).
Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово-комунальних послуг, які відповідно до вищевказаної правової норми визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщення, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 10 Закону №2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (частина перша статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів (абзац 2 частини другої статті 14 Закону №2189-VIII).
На житлово-комунальні послуги державне регулювання цін запроваджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».
Відповідно до підпункту 7 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.09.2014 №715 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до покладених на неї завдань установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу і постачання.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.02.2015 №220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» затверджено Тарифи на електроенергію, що відпускається населенню, з 01 березня 2017 року, відповідно до пункту 1.1 яких електроенергія, що відпускається населенню: за обсяг, спожитий до 100 кВт год електроенергії на місяць (включно) становить 90 коп. (з ПДВ) за 1 кВт год; за обсяг, спожитий понад 100 кВт год електроенергії на місяць становить 168 коп. (з ПДВ) за 1 кВт год.
У позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначає, що ТОВ «Будеволюція», як забудовник житлового будинку АДРЕСА_1, затвердило ТОВ «Аркада-Житлосервіс», як організацію, яка обслуговує та експлуатує даний будинок. Для зручності мешканців будинку, тимчасово до укладання власниками квартир індивідуальних договорів, на підставі Договору №39/05-19 укладеного між ТОВ «Будеволюція» та позивачем, забудовник ТОВ «Будеволюція» доручив позивачу  здійснювати всі необхідні дії щодо отримання від мешканців житлових будинків, грошових коштів як компенсацію вартості спожитої ними електричної енергії, підписувати відповідні договори з мешканцями житлових будинків та здійснювати дії, необхідні для їх виконання.
Позивач зазначив, що вказана вище тарифікація не регулює відносини між ТОВ «Аркада-Житлосервіс» та власниками квартир, власниками нежитлових приміщень, так як власники нежитлових приміщень проводять компенсацію (відшкодування) електричної енергії ТОВ «Будеволюція» через ТОВ «Аркада-Житлосервіс» відповідно до цивільного законодавства України та покладених на нього зобов`язань по Договору № 39-05/19 від 30 квітня 2019 року та Довіреності від 30 квітня 2019 року. Товариство "отримує від власників квартир, нежитлових приміщень - "компенсацію (відшкодування) електричної енергії" (до укладення власниками квартир, власниками нежитлових приміщень - прямих договорів з постачальниками електричної енергії, у сумі 1,68 гривень за 1 кВт, з ПДВ, та проводить перерахунок цих коштів - "компенсацію (відшкодування) електроенергії" на рахунок ТОВ "Будеволюція", у повному обсязі".  
Проте вказані твердження спростовуються доводами відповідача про те, що відповідно до законодавства, ціни (тарифи) на електричну енергію, що відпускається населенню для побутових потреб, встановлюються виключно НКРЕКП, законом не передбачено збільшення цін (тарифів) суб`єктами господарювання населенню для «компенсації (відшкодування) електричної енергії». 
Крім того, позивачем не надано до суду доказів укладення відповідного договору із споживачем гр. ОСОБА_1 щодо компенсації нею вартості спожитої електричної енергії з електропостачання за тарифами організацій - постачальників комунальних послуг, тобто третьої особи ТОВ «Будеволюція».
Колегія суддів звертає увагу, що послуги з постачання та розподілу електричної енергії належать до житлово- комунальних послуг, які відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 вищевказаного Закону визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях,   будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг.
У позовній заяві позивач зазначає (тобто фактично визнає) обставини щодо забезпечення мешканців будинку АДРЕСА_1 , зокрема й гр. ОСОБА_1 , електричною енергією, веде абонентський облік з електричної енергії у будинках житлового комплексу «Патріотка» у Дарницькому районі м. Києва, до якого входить указаний будинок, здійснює збір коштів за використану електричну енергію побутовими споживачами (підтверджується рахунками на сплату житлово-комунальних послуг), які у подальшому перераховуються на рахунок ТОВ «Будеволюція», що по суті свідчить про наявність договірних відносин щодо придбання електричної енергії. 
Водночас ліцензій на право провадження діяльності, пов`язаної із продажу електричної енергії чи надання універсальної послуги з постачання електричної енергії, а також договорів із побутовими споживачами позивачем ні під час перевірки, ні до суду надано не було.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактично ТОВ «Аркада-Житлосервіс» перебрало на себе зобов`язання з надання такої комунальної послуги, як універсальна послуга з постачання електричної енергії (проводить придбання електричної енергії, обслуговує електричні мережі, як у середині будинку, так і ззовні його, веде облік використаної електричної енергії кожним побутовим споживачем окремо, виставляє рахунки та проводить збір коштів за послугу).
Щодо доводів апелянта про те, що мешканці житлового будинку по АДРЕСА_1 не мають статусу споживачів, відповідно до норм Закону України "Про ринок електричної енергії", колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону №2019-VIII побутовий споживач - це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
Згідно ч.1 ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
У відповідності ст. 8 Закону №2189-VIII виконавець комунальної послуги зобов`язаний без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.
Частиною п`ятою статті 20 Закону №2189-VIII встановлено, що послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
У матеріалах справи наявні сформовані ТОВ «Аркада-Житлосервіс» рахунки на сплату ОСОБА_1 комунальної послуги «Електроенергія», у яких зазначено -  показники лічильника, об`єм, тариф, до сплати.
Інформації про те, що комунальна послуга є «Компенсацією (відшкодуванням) електроенергії», вказані  рахунки у собі не містять.
Розрахунки сформовано відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312.
Вказані обставини свідчать про те, що гр. ОСОБА_1 у розумінні Закону №2019-VIII є побутовим споживачем.
Враховуючи викладені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач обґрунтовано встановив надлишкове нарахування позивачем гр. ОСОБА_1  коштів в розмірі 1014,09 грн. за послугу з постачання електричної енергії, застосувавши завищений тариф, що є порушенням вимог пункту 1.1 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню з 01.03.2017, затверджених постановою НКРЕКП від 25.02.2015 №220.  У зв`язку з наведеним рішенням відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративно-господарської відповідальності відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення», застосувавши до нього штраф у розмірі 100% необґрунтованої виручки, а саме в розмірі 1014,09 грн.
За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада-Житлосервіс" залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                              Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  Н.М.Єгорова
                                                                                              
       А.Ю. Коротких