П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 815/4775/17	

Категорія: 106020000          Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          Час і місце ухвалення: 11:35, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 29.06.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                       – Ступакової І.Г.
при секретарі – Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, визнання незаконними та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 , в якому просила:
-          визнати протиправними дії командира в/ч НОМЕР_1 , що виразилися у: не продовженні щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби позивача; не оголошенні наказу про звільнення її з військової служби; недопущенні позивача до здачі в установлені строки посади; не проведенні повного розрахунку на день звільнення; порушенні законодавства України при виключенні її зі списків особового складу військової частини і направленні на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання;
-          визнати незаконним і скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини;
-          визнати незаконним і скасувати п.7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року №173 щодо виключення позивача зі списків особового складу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що відповідачем не дотримано норм чинного законодавства стосовно продовження щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби, не оголошенні наказу про звільнення, не допущення до здачі посади та відсутності проведення повного розрахунку при звільненні позивача.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного суду від 23 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року і постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції – Одеського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року:
1) зобов`язано в/ч НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:
-          було ОСОБА_1 на день виключення її зі списків особового складу виплачено продовольче і речове забезпечення (із зазначенням дати здійснення розрахунку з ОСОБА_1 за продовольче і речове забезпечення);
-          було здійснено ОСОБА_1 виплати 22 вересня 2017 року, 26 червня, 27 липня і 22 вересня 2017 року (із зазначенням виду виплати та її розміру, яка здійснена у відповідну дату);
-          було ОСОБА_1 на момент виключення її зі списків особового складу оголошено наказ про її звільнення з військової служби від 26 квітня 2017 року №19 та чи вживалися відповідачами будь-які заходи з метою повідомлення ОСОБА_1 про вказаний наказ і наказ від 02 червня 2017 року №117 в частині виключення її зі списків особового складу.
-          повідомляв начальник Національного військового медичного клінічного центру "Головного Військового клінічного госпіталю" в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;
-          видавався в/ч НОМЕР_1 наказ від 14 серпня 2017 року №173, яким би вирішувалося питання про виключення позивача зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ;
2) зобов`язано Національний військово-медичний клінічний центр "Головний Військовий клінічний госпіталь" надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:
-          повідомляв начальник Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;
-          перебувала ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний Військовий клінічний госпіталь" ;
-          видавався Національним військово-медичним клінічним центром "Головний Військовий клінічний госпіталь ОСОБА_1 листок непрацездатності за період з 31 травня до 11 липня 2017 року.
29 травня 2020 року (вх. №20616/20) від представника в/ч НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 20 травня 2020 року до суду надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи разом із додатками, згідно переліку, наведеного у ній. 
У заяві вказано, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту" військовослужбовці офіцерського складу не забезпечуються продовольчим забезпеченням. 
Розрахунок речового забезпечення з позивачем був здійснений на підставі платіжного доручення від 21 вересня 2017 року №956. 
26 червня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за травень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26 червня 2017 року №605. 
27 липня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за червень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26 липня 2017 року №700. 22 вересня 2017 року було здійснено виплату речового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням від 21 вересня 2017 року №956. 
Шляхом телефонного зв`язку позивача було повідомлено про звільнення останньої з лав Збройних Сил України та рекомендовано було прибути до в/ч НОМЕР_1 для ознайомлення та отримання виписки з наказу про виключення зі списків особового складу вказаного військового формування, також для подальшого зняття з обліку з усіх служб військової частини. 
На вказані рекомендації ОСОБА_1 надала усну згоду та зобов`язалась прибути до військової частили. Однак, в обумовлений день ОСОБА_1 не прибула та на телефонний зв`язок не виходила. Повідомлення від начальника Національного військового медичного клінічного центру "Головного військового клінічного госпіталю" до в/ч НОМЕР_1 , не надходило. 
Крім того, в/ч НОМЕР_1 не було надано жодного направлення ОСОБА_1 на лікування (обстеження) до вказаного закладу та була відсутня інформація, щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні, що порушує вимоги ст. 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби збройних Сил України" щодо порядку стаціонарного лікування військовослужбовців поза розташуванням військової частини. 
B наказі командира в/ч НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року №173 не вирішувалось питання про виключення позивача зі списків особового складу в/ НОМЕР_2 . Дане питання вирішувалось наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117. Разом з тим, в/ч НОМЕР_1 була надана довідка від 21 вересня 2017 року №350/303/2/982 про допущену механічну помилку під час відпрацюванні витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117. Вказана довідка міститься в матеріалах судової справи.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року:
1) долучено до матеріалів справи заяву представника в/ч НОМЕР_1 , яка надійшла до суду 29 травня 2020 року за вх. №20616/20 разом із додатками, згідно переліку, наведеного у ній;
2) зобов`язано Національний військово-медичний клінічний центр "Головний Військовий клінічний госпіталь" надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:
-          повідомляв начальник Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;
-          перебувала ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний Військовий клінічний госпіталь" ;
-          видавався Національним військово-медичним клінічним центром "Головний Військовий клінічний госпіталь ОСОБА_1 листок непрацездатності за період з 31 травня до 11 липня 2017 року.
18 червня 2020 року (вх.№23312/20) від представника в/ч НОМЕР_1 до суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача просить суд доручити збирання доказів, які витребовувались судом у Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" Київському окружному адміністративному суду.
Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та 23 вересня 2020 року судом доручено Київському окружному адміністративному суду (01133, Київ, бульвар, Лесі Українки, 26; E-mail: inbox@adm.ko.court.gov.ua) допитати у якості свідка начальника Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" - Казмірчука А.П., визначено коло питань, які необхідно поставити свідку та зупинено провадження по справі №815/4775/17 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу №117 від 02 червня 2017 року, п.7 наказу №173 від 14 серпня 2017 року до надходження відповіді на доручення.
За вх.№ЕП/10535/20 від 07 липня 2020 року та вх.№ЕП/10624/21 від 16 квітня 2021 року до суду від Київського окружного адміністративного суду надійшли ухвали від 07 липня 2020 року та від 27 жовтня 2020 року про неможливість виконання судового доручення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року повторно зобов`язано Національний військово-медичний клінічний центр "Головний Військовий клінічний госпіталь" надати до Одеського окружного адміністративного суду у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію з доказами на її підтвердження щодо того чи:
-          повідомляв начальник Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 про лікування ОСОБА_1 ;
-          перебувала ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 липня 2017 року на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний Військовий клінічний госпіталь" ;
-          видавався Національним військово-медичним клінічним центром "Головний Військовий клінічний госпіталь ОСОБА_1 листок непрацездатності за період з 31 травня до 11 липня 2017 року.
20 жовтня 2020 року за вх.№43656/20 до суду від Національного військово-медичного клінічного центру "Головний Військовий клінічний госпіталь" надано відповідь на доручення з додатками, згідно переліку.
У відповіді, яка надана за підписом начальника Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" - ОСОБА_2 , зазначено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 31 травня до 11 липня 2017 року перебувала на лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь", підтвердженням цього є медична картка хворого, яка зберігається в архіві центру; командира в/ч НОМЕР_3 , про госпіталізацію ОСОБА_1 , було повідомлено у встановленому порядку, але на даний час "Книгу обліку поштових карток за 2017 рік" знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання; видача листа непрацездатності законодавством не передбачено.
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказу № 117 від 02 червня 2017 року, п.7 наказу №173 від 14 серпня 2017 року – задоволено частково.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , що полягають у не проведенні повного розрахунку з ОСОБА_1 на день її звільнення при виключенні зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині, що стосується зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю 2 (два) календарні дні. Обґрунтовуючи свою позицію, апелянт вказую, що ОСОБА_1 було подано рапорт з клопотанням до вищестоящого командування про звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я від 19 квітня 2017 року, що підтверджується копією відповідного рапорту.
З огляду на вказані відомості, на підставі п.82 Положення про проходження громадянами У країни військової служби у Збройних Силах України громадянку ОСОБА_1 звільнено у запас за пп."б" відповідно до ст. 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" з урахуванням вимог ч.8 цього самого Закону командиром в/ч НОМЕР_4 , до номенклатури якого належить її звільнення, що підтверджується витягом із наказу від 26 квітня 2017 року за №19.
26 квітня 2017 року позивач вибула у чергову щорічну відпустку за 2017 рік терміном 35 діб з 26 квітня 2017 року по 02 червня 2017 року, що підтверджується відпускним квитком від 26 квітня 2017 року за вих. №50.
В період відпустки позивач звернулася до начальника Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України із скаргою на затверджену 19 квітня 2017 року військово-лікарською комісією Південного регіону постанову госпітальної військово-лікарської комісії, за результатами якої, за направленням начальника Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, з 31 травня 2017 року по 11 липня 2017 року знаходилася на лікуванні в клініці психіатрії Національного військового медичного клінічного центру "Головного Військового клінічного госпіталю", що підтверджується виписним епікризом №13983.
Отже, відповідно до п.п.6.1, 6.2 наказу Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, яким визначено порядок направлення на медичний огляд, ОСОБА_1 було допущено порушення порядку звернення до лікувальних закладів.
Крім того, на підтвердження наявності хвороби, як чітко передбачено п.187 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та ст. 261 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про всіх військовослужбовців, яких направлено на стаціонарне лікування поза частиною, начальник (командир) лікувального закладу зобов`язаний у той же день повідомити командирові частини, з якої ці військовослужбовці прибули, ОСОБА_1 надано не було та не підтверджено вчасно для вирахування кількості діб хвороби із загальної кількості діб відпустки.
На підставі вищевикладеного, відсутні правові підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Судова кореспонденція, направлена на адресу, вказану в позовній заяві, повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 проходила військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_1 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30 січня 2017 року №26-аг капітану ОСОБА_1 було наказано приступити до прийому справ та посади начальника медичної служби цієї частини, для чого створено відповідну комісію.
У зв`язку з неприйняттям нею справ та посади наказом від 24 лютого 2017 року №58-аг продовжено терміни для прийняття посади (до 28 лютого 2017 року).
За клопотанням голови відповідної комісії та через небажання позивача приймати посаду наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01 березня 2017 року №67-аг термін прийому-передачі посади було подовжено вдруге (до 07 березня 2017 року).
Наказом від 07 березня 2017 року №78-аг вирішено провести службове розслідування стосовно невиконання ОСОБА_1 письмового наказу командира щодо прийому-передачі посади начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 у терміни, визначені ст. 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10 березня 2017 року №55 (п.22) до тимчасового виконання обов`язків начальника медичної служби було допущено ОСОБА_3 і вирішено вважати її такою, що прийняла справи і посаду.
19 квітня 2017 року військово-лікарська комісія Південного регіону затвердила постанову госпітальної військово-лікарської комісії про непридатність позивача до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час.
ОСОБА_1 19 квітня 2017 року подала рапорт з клопотанням до вищестоящого командування про звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я.
У матеріалах справи наявний наказ командира в/ч НОМЕР_4 від 26 квітня 2017 року, згідно п.2 якого позивача як начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.
26 квітня 2017 року ОСОБА_1 вибула у чергову щорічну відпустку за 2017 рік (підтверджується відпускним квитком №50 від 26 квітня 2017 року) на 35 діб із зобов`язанням повернутися до військової частини 03 червня 2017 року.
31 травня 2017 року в/ч НОМЕР_1 на ім`я позивача складено припис з пропозицією 02 червня 2017 року вибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для зарахування на військовий облік. У приписі визначено строк прибуття – 03 червня 2017 року.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117 (п.7) позивача виключено зі списків особового складу частини.
У відповідь на рапорт ОСОБА_1 від 02 серпня 2018 року (листи №350/303/9/138 від 15 серпня 2017 року і №350/303/2/843 від 16 серпня 2017 року) її було повідомлено про те, що вона була виключена із списків особового складу.
Разом з відповіддю ОСОБА_1 було направлено копію витягу з наказу командира про виключення її зі списків особового складу №173 від 14 серпня 2017 року.
Як пояснено представником в/ч НОМЕР_1 в наказі командира в/ч НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року №173 не вирішувалось питання про виключення позивача зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 . Дане питання вирішувалось наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117. Разом з тим, в/ч НОМЕР_1 була надана довідка від 21 вересня 2017 року №350/303/2/982 про допущену механічну помилку під час відпрацюванні витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117. 
Вказана довідка міститься в матеріалах судової справи.
Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що позивач виключена зі списків особового складу наказом від 02 червня 2017 року №117.
Як вказано відповідачем шляхом телефонного зв`язку позивача було повідомлено про звільнення останньої з лав Збройних Сил України та рекомендовано було прибути до в/ч НОМЕР_1 для ознайомлення та отримання виписки з наказу про виключення зі списків особового  складу вказаного військового формування, також для подальшого зняття з обліку з усіх служб військової частини. На вказані рекомендації ОСОБА_1 надала усну згоду та зобов`язалась прибути до військової частили. Однак, в обумовлений день ОСОБА_1 не прибула та на телефонний зв`язок не виходила.
ОСОБА_1 з 31 травня 2017 року до 11 липня 2017 року (тобто, частково у період відпустки, яка тривала з 26 квітня до 02 червня 2017 року) знаходилася на лікуванні у клініці психіатрії Національного військового медичного клінічного центру "Головного Військового клінічного госпіталю", що підтверджується виписним епікризом №13983.
З наданої до суду копії виписки аркуша медичної картки стаціонарного хворого №13983 архівний номер 481, судом першої інстанції встановлено, що з 31 травня 2017 року до 11 липня 2017 року позивач перебувала саме на стаціонарному лікуванні. 
З наданих до суду доказів судом встановлено, що:
-          26 червня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за травень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26 червня 2017 року №605;
-          26 липня 2017 року було здійснено виплату грошової компенсації за піднайом житла за червень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням від 26 липня 2017 року №700;
-          21 вересня 2017 року було здійснено виплату речового забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням від 21 вересня 2017 року №956. 
Вважаючи дії командира в/ч НОМЕР_1 , що полягають у: не продовженні щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби позивача; не оголошенні наказу про звільнення її з військової служби; недопущенні позивача до здачі в установлені строки посади; не проведенні повного розрахунку на день звільнення; порушенні законодавства України при виключенні її зі списків особового складу військової частини і направленні на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання протиправними, а наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 02 червня 2017 року №117 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та п.7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року №173 щодо виключення позивача зі списків особового складу незаконними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в порушення п.242 Положення №1153/2008, в/ч НОМЕР_1 протиправно не проведено повного розрахунку з ОСОБА_1 на день її звільнення (02 червня 2017 року) при виключенні зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , оскільки грошова компенсація була виплачена лише 26 червня 2017 року.
Також, суд першої інстанції, з урахуванням того, що протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи до суду так і не надано доказів на підтвердження повідомлення відповідача про перебування позивача на стаціонарному лікуванні, дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання протиправними дій командира в/ч НОМЕР_1 , що полягають у не продовженні щорічної основної відпустки на кількість діб хвороби позивача.
Разом з тим, оскільки позивача виключено зі списків особового складу ще у 2017 році, за відсутності об`єктивної можливості у інший спосіб відновити права позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 83 КЗпП України, ч.5 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 5 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.
Відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала у період з 31 травня 2017 року до 11 липня 2017 року (тобто, частково у період відпустки, яка тривала з 26 квітня 2017 року до 02 червня 2017 року) на стаціонарному лікуванні у клініці психіатрії Національного військового медичного клінічного центру "Головного Військового клінічного госпіталю", що підтверджується виписним епікризом №13983.
Крім того, у відповіді за підписом начальника Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 дійсно в період з 31 травня до 11 липня 2017 року перебувала на лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "Головний військовий клінічний госпіталь", підтвердженням цього є медична картка хворого, яка зберігається в архіві центру.
За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача у відповідності до вимог ч.5 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наявний обов`язок продовжити зазначену відпустку після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.
Враховуючи те, що позивач на час звернення до суду з даним позовом вже звільнена з війкової служби, колегія суддів, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тривалістю два календарні дні.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.