ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6891/21 Справа № 191/2207/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 23 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Релігійної громади «Христианська церква «Нове покоління» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Релігійної громади «Христианська церква «Нове покоління» у м.Синельникове» про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Релігійної громади «Христианська церква «Нове покоління» у м.Синельникове» про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивований тим, що 01 жовтня 2018 року між відповідачем Релігійною громадою «Християнська церква «Нове покоління» у м.Синельникове в особі голови громади Бобровник О.В. та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме нежитлової будівлі загальною площею 484,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем вказаної будівлі зазначено Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Строк дії договору оренди встановлено до 30 вересня 2028 року. 
У травні 2019 року Фондом державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було прийняте рішення про приватизацію вищезазначеної нежитлової будівлі. За результатами аукціону з приватизації нерухомого майна, який відбувся 27 червня 2019 року, позивач визнаний його переможцем. 22 липня 2019 року між позивачем і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях був укладений договір купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі, право власності на будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 серпня 2019 року. Листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 18 вересня 2019 року позивачу було роз`яснено, що у зв`язку з приватизацією вищезазначеного орендованого майна договір оренди, укладений між Релігійною громадою «Християнська церква «Нове покоління» у м. Синельникове в особі голови громади Бобровник О.В. і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях припинений з 02 серпня 2019 року, про що орендар двічі був повідомлений. 
З метою усунення перешкод у користуванні належною позивачу нежитловою будівлею останнім на адресу відповідача було направлено вимогу від 25 червня 2020 року про звільнення вказаної будівлі, однак у відповідь відповідач повідомив, що звільняти будівлю не має наміру, оскільки в п.10.5 договору оренди зазначено, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна. 
Позивач вважає, що такі висновки відповідача не відповідають дійсності, оскільки останній не оспорював результати електронного аукціону з продажу нежитлової будівлі, хоча сам приймав участь в аукціоні. У даному випадку відбулася приватизація державного майна, у зв`язку з чим відповідно до п.10.6 договору оренди чинність вказаного договору була припинена. Отже, на думку позивача відповідач незаконно, без належних правових підстав використовує належне позивачу нежитлове приміщення. Крім того, у вказаному приміщенні ведуться постійні роботи з демонтажу стін та віконних отворів, що може призвести до руйнації будівлі, що завдає позивачу, як власнику майна, значних збитків. 
Крім того, позивач зазначив, що 02 липня 2020 року за результатами рейдової перевірки спеціалістами управління ЖКГ та комунальної власності Синельниківської міської ради Дніпропетровської області було встановлено, що на території належної позивачу нежитлової будівлі знаходиться будівельне сміття (каміння, цегла бита, сміття), що є результатом демонтажних робіт в приміщенні будівлі, здійснених відповідачем, у зв`язку з чим позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні належним йому нежитловим приміщенням, зобов`язати відповідача звільнити вказане нежитлове приміщення, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі. 
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року позов задоволено та ухвалено усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним йому нежитловим приміщенням загальною площею 484,3 кв.м., розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Релігійну громаду «Христианська церква «Нове покоління» у м.Синельникове», звільнити нежитлове приміщення загальною площею 484,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що дії відповідача створюють позивачу перешкоди у володінні належною йому нежитловою будівлею, договір оренди є припиненим, а тому вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленими, а позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. 
В апеляційній скарзі Релігійна громада «Христианська церква «Нове покоління» просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення яким задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності підтверджується факт того, що 01 жовтня 2018 року між Релігійною громадою «Християнська церква «Нове покоління» у м. Синельникове в особі голови громади Бобровник О.В. і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме нежитлової будівлі загальною площею 484,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем вказаної будівлі зазначено Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.
Згідно копії протоколу про результати електронного аукціону Фондом державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було прийняте рішення про приватизацію вищезазначеної нежитлової будівлі і за результатами аукціону з приватизації нерухомого майна, який відбувся 27 червня 2019 року, позивач визнаний його переможцем.
22 липня 2019 року між позивачем і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях був укладений договір купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі, право власності на будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 серпня 2019 року, що підтверджується копією договору.
Так, нежитлова будівля загальною площею 484,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на момент укладення договору оренди належала до державної власності.
В подальшому Фондом державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було прийняте рішення про приватизацію вищезазначеної нежитлової будівлі і за результатами аукціону з приватизації нерухомого майна позивач визнаний його переможцем і 22 липня 2019 року між ним і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях був укладений договір купівлі-продажу вказаної нежитлової будівлі.
На даний час позивач є власником вказаної нежитлової будівлі, однак не має можливості користуватися нею у зв`язку з тим, що вказану будівлю займає відповідач.
В п.10.5 договору оренди зазначено, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).
Вказаний пункт договору оренди визначає загальні умови, за яких вказаний договір зберігає свою чинність у разі переходу права власності на нежитлову будівлю третім особам.
В той же час в п.10.6 договору оренди перелічені умови, за наявності яких договір припиняє свою чинність, і однією з таких умов є приватизація орендованого майна.
Судом встановлено, що у даному випадку відбулася приватизація нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 484,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим укладений між Релігійною громадою «Християнська церква «Нове покоління» у м.Синельникове в особі голови громади Бобровник О.В. і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях договір оренди нежитлової будівлі вважається припиненим. 
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що дії відповідача створюють позивачу перешкоди у володінні належною йому нежитловою будівлею, тому вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою, а позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.
У ст.10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» порядок приватизації державного і комунального майна передбачає:
формування та затвердження переліків об`єктів, що підлягають приватизації;
опублікування переліку об`єктів, що підлягають приватизації, в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, на офіційному веб-сайті Фонду державного майна України, на офіційних сайтах місцевих рад та в електронній торговій системі;
прийняття рішення про приватизацію;
проведення інвентаризації та оцінки відповідно до законодавства;
затвердження у випадках, передбачених цим Законом, умов продажу об`єктів приватизації, розроблених аукціонною комісією;
опублікування інформації про умови продажу, в тому числі стартову ціну об`єкта приватизації;
проведення аукціону, укладення договору купівлі-продажу;
опублікування інформації про результати приватизації;
прийняття рішення про завершення приватизації.
Приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У ст.391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вірно трактовано умови договору оренди, а саме п. 10.6 в частині припинення договору оренди при умові приватизації стосується тільки ситуації, коли результатом приватизації буде перехід права власності орендованого майна до орендаря, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки п. 10.6 договору оренди чітко встановлено, що чинність цього договору припиняється зокрема внаслідок приватизації орендованого майна.
Посилання апелянта на те, що умови припинення договору оренди в випадку приватизації стосуються лише у випадку приватизації орендованого майна самим орендарем, колегія суддів відхиляє, оскільки таких посилань умови договору оренди не містять.
Так, матеріалами справи встановлено, що позивач є власником вищезазначеної нежитлової будівлі, однак не має можливості користуватися нею, оскільки відповідач на даний час безпідставно її займає і використовує за власним розсудом, районний суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, з висновком якого погоджується й апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Релігійної громади «Христианська церква «Нове покоління» - залишити без задоволення.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко