УХВАЛА

03 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 480/4828/20
адміністративне провадження № К/9901/38823/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року 
у справі № 480/4828/20
за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради 
до Управління Держпраці у Сумській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , 
про визнання протиправним та скасування припису,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати припис відповідача № СМ 12681/183/АВ/П від 24 липня 2020 року "Про усунення виявлених порушень".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від            03 серпня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 3 припису № СМ 12681/183/АВ/П від 24 липня 2020 року "Про усунення виявлених порушень". У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 припису № СМ 12681/183/АВ/П від 24 липня 2020 року "Про усунення виявлених порушень" відмовлено.
Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 480/4828/20. Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 480/4828/20 -   повернуто особі, яка її подала.
22 жовтня 2021 року позивачем повторно направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі № 480/4828/20.
Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2021 року касаційну скаргу відповідача залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в такій не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали скаржником направлено до суду уточнену касаційну скаргу із обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження. 
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
В касаційній скарзі скаржник посилається на висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 16 січня 2018 року у справі №452/832/16, від 19 вересня 2018 року у справі №804/2956/17, від 07 листопада 2018 року у справі №755/18509/16-ц, від               30 січня 2019 року у справі №175/1180/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №400/296/19, від 16 червня 2020 року у справі №462/303/17, оскільки  наведені судові рішення стосуються оцінки судом  інших фактичних обставин справи.
Так судами попередніх інстанцій зазначено, що позивач мав право обійняти посаду головного спеціаліста відділу дозвільних та реєстраційних процедур та не пропонування Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради вказаної посади позивачу під час звільнення   на підставі п. 1          ч. 1 ст. 40 КЗпП України є порушенням ст. 492 КЗпП України.
При цьому суть касаційної скарги зводиться до посилання на фактичні обставини справи, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні ч. 4 ст. 328 КАС України.
Так, скаржник фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України.
Отже, на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано, а саме не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
Згідно з п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст.332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2020 року у справі № 400/471/19 , від 04 березня 2020 року у справі № 500/1026/19  та від 09 квітня 2020 року у справи № 580/2839/19.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від   02 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від  03 серпня 2021 року  у справі № 480/4828/20 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради  до Управління Держпраці у Сумській області,  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 ,  про визнання протиправним та скасування припису - повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.В. Желєзний  	
          	 Я.О. Берназюк   Н.В. Коваленко