ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/15092/15
адміністративне провадження № К/9901/28389/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А., суддів: Пасічник С.С.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС (процесуальний правонаступник - Офіс великих платників податків ДПС) на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016 (суддя - Поплавський В.Ю.) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 17.12.2015 адміністративний позов задовольнив.
08.09.2016 Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Головного управління ДФС (далі - СДПІ) звернулася з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції у цій справі.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.11.2016 відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону до 15.12.2017; далі - КАС).
На цю ухвалу СДПІ у листопаді 2016 року подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22.02.2017 відкрив касаційне провадження у цій справі.
Позивач правом на подання заперечень на касаційну скаргу не скористався.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII ''Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів'', яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС) викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII ''Перехідні положення'' КАС в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року вказана касаційна скарга була передана на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України ''Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ'' від 15.01.2020 №460-ІХ, відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону, та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до частини першої статті 341 КАС.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи в межах доводів та вимог касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанції норми процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вже було зазначено, 08.09.2016 СДПІ звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.09.2021 апеляційну скаргу СДПІ залишив без руху, як таку, що була подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, установленого статтею 186 КАС, а підстави, вказані у клопотанні про поновлення цього строку, визнав неповажними (клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано правом на повторне звернення з апеляційною скаргою та відсутністю коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги через неналежне фінансування видатків для сплати судового збору). Вперше подана апеляційна скарга була повернута згідно з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 на підставі частини третьої статті 189 КАС та пункту 1 частини третьої статті 108 цього Кодексу (скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху з підстав несплати судового збору (3681,43 грн), у встановлений судом строк). З цієї ж підстави повторно подана відповідачем апеляційна скарга (18.02.2016) була повернута згідно з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016.
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 27.09.2021 СДПІ подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване відсутністю коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги під час попередніх звернень до суду з апеляційною скаргою. Також відповідач наголошував, що постійно вживав заходи з реалізації права на апеляційне оскарження та лише у вересні 2016 року з`явилася можливість сплатити судовий збір, що підтверджено платіжним дорученням від 14.09.2016 №1007.
У зазначеному клопотанні СДПІ не наводило інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження у порівнянні з підставами, на які посилалося у клопотанні про поновлення строку, доданому до апеляційної скарги (право особи повторно подати апеляційну скаргу після її повернення; відсутність коштів на сплату судового збору). Цим підставам апеляційний суд дав оцінку, як неповажним, в ухвалі від 27.09.2021.
Висновок суду апеляційної інстанції (ухвала від 07.11.2016) щодо підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідає правильному застосуванню норми частини четвертої статті 189 КАС, оскільки саме по собі звернення до суду в межах встановленого строку із апеляційною скаргою, яка була повернута судом, не є достатньою і безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження у разі повторного звернення з апеляційною скаргою після закінчення строків, установлених статтею 186 КАС, без належного обґрунтування поважності обставин, які стали причиною цього.
Встановлення законом граничних строків для оскарження судових рішень, зокрема для апеляційного оскарження, обумовлено необхідністю забезпечити правову визначеність у правовідносинах. Поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення одному з учасників справи безпосередньо вливає на правове становище іншого учасника.
Так, у пунктах 40, 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "… якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які видаються непереконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду… Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".
Право особи повторно звернутися з апеляційною скаргою після її повернення відповідно до положень частини шостої статті 108, частини третьої статті 189 КАС не є абсолютним, таке звернення повинно бути в порядку, встановленому законом.
У частині другій статті 49 КАС передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки відповідно до частини першої статті 101 КАС.
Наведеними нормативними положеннями чітко окреслено процесуальну поведінку, зміст якої зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до процесуальних прав, реалізуючи їх таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання процесуальних обов`язків, встановлених законом, зокрема, щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Підстави пропуску особою строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили звернення із скаргою у встановлений процесуальним законом строк.
Обставини, що створюють труднощі у сплаті судового збору не надають права суб`єкту владних повноважень у будь-який час після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.
Зазначені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги стосуються адміністративно-організаційної діяльності суб`єкта владних повноважень і не можуть бути визнані поважними. Будь-які обставини, які пов`язані з цією діяльністю, в тому числі, й ті, які негативно впливають на її ефективність, не можуть розцінюватися як такі, що надають підстави для застосування до суб`єкта владних повноважень режиму ''послаблення'' у відносинах, які прямо чи опосередковано стосуються особи без такого статусу. До таких обставин відносяться, зокрема обставини, що створюють труднощі у сплаті судового збору. Ці обставини не надають права суб`єкту владних повноважень у будь-який час після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Згідно з пунктом другим частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
У зв`язку з реорганізацію Державної фіскальної служби України шляхом поділу та створення Державної податкової служби України Суд допустив процесуальну заміну відповідача відповідно до частини першої статті 52 КАС.
Керуючись статтями 52, 243, 246, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Головного управління ДФС (процесуальний правонаступник - Офіс великих платників податків ДПС) залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.А. Васильєва С.С. Пасічник   В.П. Юрченко