ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04листопада2021 року
м. Київ
справа № 523/211/18
провадження № 51–5902км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                    ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання      ОСОБА_4 , 
прокурора                                            ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                   ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня  2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року              у кримінальному провадженні № 12017161490000974 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плахтіївки Саратського району Одеської області, жителя м. Одеси,
та
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Плахтіївки Саратського району Одеської області, жителя                     м. Одеси, 
обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187  Кримінального кодексу України (далі – КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у розбійному нападі вчиненому за попередньою змовою групою осіб та засуджено кожного за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Частково задоволено цивільні позови потерпілих та стягнуто зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь потерпілої Фам Фионг Тхао 6 500 та 10 000 грн на відшкодування відповідно матеріальної та моральної шкоди, та на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - по 10 000 грн моральної шкоди.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат і долю речових доказів.
Суд першої інстанції встановив, що 27 червня 2017 року близько 5:20                    ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, в під`їзді №2 будинку №4 по вул. Маловського в м. Одесі вчинили розбійний напад на потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 попередньо розподіливши між собою ролі. При цьому ОСОБА_8 з першою невстановленою особою залишилися на першому поверсі під`їзду біля вхідних дверей, а ОСОБА_7 з другою невстановленою особою піднялися на другий поверх щоб спостерігати за оточуючою обстановкою. У подальшому            ОСОБА_8 та невстановлена особа побачили потерпілих, які спускалися по сходах, після чого остання підбігла до Фам Дінг Тхінь і завдала йому удар кулаком в обличчя, від чого останній впав на підлогу, та ще кількох ударів кулаками та ногами у тулуб і голову, заподіявши  легких тілесних ушкоджень. Одночасно ОСОБА_8 підбіг до потерпілої ОСОБА_9 та завдав їй удару ногою в живіт, від чого сумки, які знаходились у руках потерпілої, впали на підлогу, після чого наніс потерпілій ОСОБА_11 удар рукою в потилицю, та, схопивши з підлоги дві сумки з речами, вибіг з під`їзду. У свою чергу                  ОСОБА_7 та друга невстановлена особа спустилися з другого поверху і остання завдала Фам Фионг Тхао чотирьох ударів битою в голову, заподіявши їй легких тілесних ушкоджень, після чого зірвала з її плеча сумку чорного кольору в якій знаходився мобільний телефон «Samsung Galaxy S5» та грошові кошти  і всі разом з місця злочину втекли, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 6 500 грн.
При перегляді вироку за апеляційними скаргами засуджених та захисника  ОСОБА_6 . Одеський апеляційний суд ухвалою від 09 вересня 2020 року його змінив, виключив з мотивувальної частини вироку вказівку про те, що згідно з висновками судово-медичних експертиз № 1487 та 1488 від 24 липня 2017 року  розлад здоров`я потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 становив понад шість днів, уточнивши, що відповідно до цих висновків розлад здоров`я останніх    становив не більше шести днів. У решті залишив вирок без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати зазначені вирок та ухвалу і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. 
На обґрунтування своїх вимог вказує про невідповідність фактичних обставин викладених у вироку тим, що були встановлені в судовому засіданні. Стверджує, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій в судових рішеннях про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу не ґрунтуються на досліджених у суді доказах. Вважає, що покладені судом в основу вироку докази не підтверджують наявність попередньої змови між співучасниками злочину.
На думку захисника, при перегляді вироку суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів її апеляційної скарги, не дав їм правильної оцінки і безпідставно залишив скаргу без задоволення. 
З огляду на це захисник вважає, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК і є незаконними.
Позиція учасників в суді касаційної інстанції 
Прокурор просив залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а оскаржувані рішення без зміни. 
Захисник ОСОБА_6 у письмовій заяві просила розглянути касаційну скаргу без її участі.
Мотиви Суду
Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, суть наведених у ній доводів фактично зводиться до незгоди захисника з оцінкою доказів наданою судом та встановленими фактичними обставинами справи, яким він просить дати іншу оцінку, ніж ту, яку їм дали суди першої та апеляційної інстанцій, тоді як перевірки цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено. 
Свій висновок про винуватість  ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого  ч. 2 ст. 187 КК місцевий суд зробив на підставі фактичних даних встановлених у судовому засіданні під час дослідження доказів та оцінених відповідно до                ст. 94 КПК.
Зокрема, такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі: показань потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; даних зазначених у протоколі огляду місця події від 27 червня 2017 року; висновках судово-медичних експертиз № 1487 та 1488 від 24 липня 2017 року про наявність тілесних ушкоджень у потерпілих; запису з відеокамери спостереження в під`їзді будинку з якого вбачається, що під час розбійного нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли узгоджено з іншими співучасниками злочину, а після того як заволоділи майном потерпілих, з місця злочину втекли. 
Висловлена захисником у касаційній скарзі незгода з висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є обґрунтуванням неправильного застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. 
Твердження ОСОБА_7 про відсутність домовленості між співучасниками злочину про вчинення розбійного нападу були уважно перевірені під час судового розгляду і свого підтвердження не знайшли.
Як убачається з матеріалів провадження, в судовому засіданні потерпілі пояснили, що в під`їзді на них напали четверо невідомих осіб, один з яких напав на ОСОБА_10 та завдав йому ударів руками і ногами у тулуб та голову, ОСОБА_8 напав на ОСОБА_9 та вдарив її ногою в тулуб, після чого схопив з підлоги сумки з речами, які випали у неї з рук, третя особа напала на Фам Фионг Тхао та нанесла їй чотири удари битою у голову і вирвала у неї сумку з телефоном та грошима, а слідом за вказаною особою сходах спустився ОСОБА_7 , після чого всі четверо разом із майном потерпілих з місця злочину втекли. 
Спростовуючи доводи сторони захисту про відсутність попередньої домовленості між ОСОБА_7 та іншими співучасниками злочину суд першої інстанції у вироку також послався на відеозапис з камери спостереження, що знаходиться в під`їзді, з якого вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з іншими нападниками діяли узгоджено. На відеозаписі похвилинно зафіксовано всі обставини події, зокрема як нападники разом зайшли до під`їзду, декілька разів піднімалися та спускалися з другого поверху,  о 5:15 знову з`явилися у під`їзді де проживали потерпілі та о 5:34, коли останні спустилися з другого поверху, напали на них у під`їзді де невстановлена особа спочатку завдала ОСОБА_10 ударів руками та ногами у голову і тулуб, ОСОБА_8 вдарив ногою Данг Тхі Хионг та забрав у неї сумки, ОСОБА_7 слідом за потерпілими спустився з верхнього поверху, а четверта невстановлена особа нанесла Фам Фионг Тхао кількох ударів битою в голову та схопила у неї сумку, після чого нападники всі разом із викраденими речами втекли.
Узявши до уваги злагодженість дій нападників, що вказувало на наявність у них єдиного умислу на вчинення злочину, а також використання одним з нападників  в якості знаряддя бити, яка за своїми конструктивними особливостями при її застосуванні здатна заподіяти тілесних ушкоджень небезпечних для життя та здоров`я особи, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії засуджених                 за ч. 2 ст. 187 КК як розбійний напад вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , доводи якої є аналогічними тим, що зазначені нею у касаційній скарзі, апеляційний суд їх ретельно перевірив та дав на них обґрунтовані відповіді, вказавши у своїй ухвалі конкретні мотиви і підстави з яких він ці доводи відхилив.
Наведені судами в оскаржуваних судових рішеннях висновки є належним чином умотивованими та обґрунтованими. Зміст вироку та ухвали відповідає вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.
Під час перевірки цих рішень судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які би були підставою для їх зміни або скасування, а тому подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

 
___________________                              ________________                           ________________  
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                          ОСОБА_3