ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8357/21 Справа № 201/221/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Акціонерний банк “Радабанк”

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства “Акціонерний банк “Радабанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року Акціонерне товариство “Акціонерний банк “Радабанк” (далі – АТ “АБ “Радабанк”) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що між АТ “АБ “Радабанк” та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 123419/ФКР522/0 від 11 листопада 2019 року та відповідно до «Заяви на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 11 листопада 2019 року встановлений овердрафт на платіжну картку в сумі 200 000,00 грн. Згідно умов вказаного договору банк пропонує надання послуг щодо надання овердрафтів для клієнтів. Банк виконав свої зобов`язання за договором та надав ОСОБА_1 кредит у формі овердрафту з лімітом 200 000,00 грн. на споживчі кредити з кінцевим строком повернення ліміту овердрафту 10 листопада 2020 року на платіжну карту міжнародних платіжних систем на наступних умовах: процентна ставка за користування овердрафтом встановлюється в розмірі 0,01% річних у перші 30 днів користування овердрафтом та 38% річних починаючи з 31-го дня користування (з 03 березня 2020 року процентну ставку було збільшено до 42%).

Оскільки відповідач порушив умови договору, станом на 21 грудня 2020 року наявна заборгованість перед банком в розмірі 272 748,61 грн., що складається із: 197 031,35 грн. – прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 66 606,37 грн. – прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 6 252,97 грн. – пеня на прострочену заборгованість по ліміту овердрафту; 2 362,92 грн. – пеня на прострочену заборгованість по нарахованим процентам.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 272 748,61 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ “АБ “Радабанк” заборгованість по ліміту овердрафту, встановленому на платіжну карту відповідно до «Заяви про приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» № 123419/ФКР522/0 від 11 листопада 2019 року в розмірі 197 037,35 грн., що складається із простроченої заборгованості по ліміту овердрафту.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ “АБ “Радабанк”, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог на загальну суму 75 711,26 грн., яка складається з 66 606,37 грн. – прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 6 252,97 грн. – пеня на прострочену заборгованість по ліміту овердрафту; 2 362,92 грн. – пеня на прострочену заборгованість по нарахованим процентам, скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що в іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року сторонами не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено та це убачається з матеріалів справи, що між АТ “АБ “Радабанк” та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 123419/ФКР522/0 від 11 листопада 2019 року та відповідно до заяви на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» № 123419/ФКР522/0 від 11 листопада 2019 року встановлений овердрафт на платіжну карту в сумі 200 000,00 грн., яка є невід`ємною частиною договору та відповідно до встановлених банком правил (а.с.10).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, процентна ставка за користування овердрафтом в розмірі 0,01% процентів річних у пільговий період користування овердрафтом. У випадку якщо позичальник не погашає 25 (включно) числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості суму заборгованості за овердрафтом повністю, банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за весь період користування овердрафтом починаючи з першого дня за ставкою 38% річних. Після повного погашення всієї заборгованості та при наступному використанні овердрафту відлік днів для визначення процентної ставки починається спочатку (а.с.11-12).

З виписки по особовому рахунку відповідача за період з 11 листопада 2019 року по 21 грудня 2020 року вбачається, що відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами договором комплексного банківського обслуговування кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувався ними протягом зазначеного періоду. Дана виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, а також є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована, що підтверджується і змістом пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (а.с.34-42).

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 21 грудня 2020 року у відповідача наявна заборгованість перед банком в розмірі 272 748,61 грн., що складається із: 197 031,35 грн. – прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 66 606,37 грн. – прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 6 252,97 грн. – пеня на прострочену заборгованість по ліміту овердрафту; 2 362,92 грн. – пеня на прострочену заборгованість по нарахованим процентам (а.с.29-33).

АТ “АБ “Радабанк” направлено на адресу відповідача лист від 15 квітня 2020 року, згідно з яким АТ “АБ “Радабанк” вимагало від позичальника у 7-ми денний строк з дня отримання листа, сплатити заборгованість за овердрафтом в сумі 19 377,66 грн. (а.с.28).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 197 037,35 грн., що складається із заборгованості по ліміту овердрафту, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За положеннями частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника ОСОБА_1 від 11 листопада 2019 року розмір процентів за користування кредитом не зазначений (а.с.10).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом, а також неустойку (пеню, штраф).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11 листопада 2019 року, посилався на Витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: процентна ставка (0,01% річних в межах пільгового періоду та 48% річних за межами пільгового періоду), комісії, відповідальність сторін, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту неодноразово змінювалися самим АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.03.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.01.2021 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 січня 2019 року 1 березня 2019 року шляхом підписання заяви позичальника. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також неустойку (пеню, штрафи).

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» строкової заборгованості по нарахованим процентам в сумі 2864,60 грн., простроченої заборгованості по нарахованим процентам в сумі 9009,46 грн.; пені на прострочену заборгованість по тілу кредиту в розмірі 968,99 грн., пені на прострочену заборгованість по нарахованим процентам в сумі 341,03 грн.,а також штрафу за прострочення в сумі 550,00 грн., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті позичальника від 01.03.2019 року, оскільки Витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», не може вважатися складовою частиною кредитного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Матеріали справи не містять доказів визнання ОСОБА_2 , зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів у будь-якому розмірі.

Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 01.03.2019 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 47170,78 грн. (строкова заборгованість по ліміту овердрафту – 29950,38 грн. та прострочена заборгованість по ліміту овердрафту - 17220,40 грн., - місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 47170,78 грн.

Долучена до позовної заяви копія “паспорту споживчого кредиту” від 01.03.2019 року не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої, “паспорту споживчого кредиту” не є додатком до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору (а.с. 9-10).

Більше того, у вказаній вище копії “паспорту споживчого кредиту” від 01.03.2019 року вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 10).
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та неустойки (пені, штрафу), а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь банку тіла кредиту не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині – без змін.
На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Акціонерний банк “Радабанк” – залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року в оскаржуваній частині – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко