ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6040/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року (суддя у 1 інстанції Златін С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  про стягнення заробітної плати,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив: 
- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача не виплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 18.02.2016 року по 31.12.2017 року включно;
- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 18.02.2016 року по 31.12.2017 року включно;
- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 не виплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно. Зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1  заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального  права, просить скасувати рішення суду в цій частини та відмовити у задоволені позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно стягнув на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00грн., оскільки така сума є неспівмірною з урахуванням того, що ця справа є незначною складністю, з невеликим обсягом досліджуваних доказів та розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. Крім того, пунктом 6.2. Договору від 26.12.2020 року про надання адвокатських послуг позивачу, клієнт сплачує на користь Адвокатського бюро в якості оплати послуг грошові кошти у національній валюті у розмірі 30 від суми, що стягнута на користь Клієнта у зв`язку з виконанням договору. Разом з тим, позивач у позові просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00грн., що суперечить п. 6.2. Договору від 26.12.2020 року. Також позивачем до суду не надано доказів фактичного виконання вказаного Договору, як умови для визначення розміру витрат та оплати за його виконання. Зазначено, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволені клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Так, пунктом 11 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок № 260), визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували за одержанням грошового забезпечення. З огляду на наведене, позивач має право вимагати здійснити виплату доплати за службу в нічній час починаючи з 16.04.2018 року, враховуючи що позов подано 16.04.2021 року, проте суд протиправно зобов`язав відповідача нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 не виплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно. 
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши  законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на приписи ч. 1 ст. 308 КАС України, предметом розгляду апеляційної скарги є рішення суду в частині задоволених позовних вимог, з чим не погодився відповідач в поданій апеляційній скарзі. 
З матеріалів справи слідує, що позивач проходить службу в патрульної поліції з 19.05.2016 року, що підтверджується копіями наказів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 25.05.2016 року № 142 о/с та від 19.06.2018 року № 580 о/с.
На заяву позивача щодо надання інформації про кількість нічних змін, відпрацьованих останнім в період з 18.02.2016 року, інформацію про доплату за службу у нічний час у період з 18.02.2016 року, інформацію про здійснення індексації грошового забезпечення позивача у період з 18.02.2016 року по день направлення запиту, отримав від Департаменту патрульної поліції лист від 08.02.2021 року, в якому зазначалося, що позивачу здійснено доплату за службу в нічний час за період з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року на загальну суму 7656,67 грн., підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року відсутні, позивач за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року відпрацював у нічний час наступну кількість годин, зокрема: 2016 рік (липень – 8 год., серпень – 8 год., вересень – 32 год., жовтень – 32 год., листопад – 24 год.), 2017 рік (січень – 56 год., лютий – 40 год., квітень 24 год., травень – 32 год., липень 56 год., серпень – 40 год., вересень 56 год., листопад 24 год.). 
Стосовно задоволених позовних про зобов`язання Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 не виплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 91 Закону № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.
Слід зазначити, що служба в поліції носить особливий характер і містить спеціальні умови її проходження, зокрема службу з нерівномірним графіком. При цьому, поліцейським, які виконували обов`язки у неробочі дні надається відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) протягом двох наступних місяців (п.20 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 р. № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 р. за № 669/28799). 
Пунктом 11 розділу ІІ Порядку № 260 визначено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Так, факт роботи позивача у нічний час у 2016 та 2017 році  не заперечуються відповідачем. При цьому,  в матеріалах справи міститься лист Департаменту патрульної поліції від 08.02.2021 року, у якому вказано, що позивач з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року відпрацював певну кількість нічних годин, які не оплачено позивачу.  
З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач має право на нарахування та виплату грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов в цій частині, оскільки позивач пропустив строк звернення з відповідними позовними вимогами до суду, з урахуванням приписів Пункту 11 розділу І Порядку №260. 
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. 
Статтею 55 Конституції України  встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною першою статті 5 КАС України   передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з частиною першою  статті 2 КАС України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пункту 11 Розділу І Порядку від 06.04.2016 року № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейським мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержання грошового забезпечення.
Разом з тим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 по справі № 1-13/2013, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Відповідно до ст.152-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Так, враховуючи що предметом позову у цій справі є вимоги позивача щодо стягнення належного грошового забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовні строки позовної давності, з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 15.10.2013 року.
Стосовно задоволених позовних вимог про зобов`язання Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1  заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідності до ч.5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно з ч. 5  ст. 94 Закону України «Про національну поліцію»  (Закон №580-VІІІ) грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1  ст. 4 Закону України №1282-ХІІ від 03.07.1991 року "Про індексацію грошових доходів населення"  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з ч. 3  ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"  для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Дійсно  постанова Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року  затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення не містила визначення щодо індексації безпосередньо грошового забезпечення поліцейських, та до такої внесені зміни  постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 року  та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, проте здійснення індексації прямо передбачене  Законом України №580-VІІІ від 02.07.2015 року "Про Національну поліцію"  та  Законом України №1282-ХІІ від 03.07.1991 року "Про індексацію грошових доходів населення", а відтак є вірними висновки суду першої інстанції щодо неправомірного відповідачем не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу у період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року. 
Стосовно доводів скаржника проте, що на користь позивача безпідставно стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00грн., колегія суддів зазначає наступне. 
Так, ч. 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи слідує, що 26.12.2020 року між позивачем та Адвокатським бюро «Лілії Крат» був укладений договір про надання  правничої допомоги №26/12/2020/85.
На підтвердження виконання вказаного договору до позову надано звіт про надану правову допомогу від 15.02.2021 року, в якому міститься найменування  робот, кількість витраченого часу та вартість, а саме:
- складання адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультації – 1000 грн., 1 год.;
- формування правової позиції, підготовка стратегії захисту, оформлення доказової бази, подання позовної заяви – 3000 грн., 3 год.
Відповідно до п.2 вказаного звіту, грошові кошти, визначені у п.1 1 цього Акту, мають бути перераховані на користь Адвокатського бюро згідно з умовами Договору. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 3 днів з моменту набуття законної сили рішенням у справі та отримання рахунка.
Відповідно до п.6.2 договору №26/12/2020/85 від 26.12.2020 року, клієнт сплачує на користь Адвокатського бюро в якості оплати послуг за Договором грошові кошти у національній валюті – гривні у розмірі 30% від суми, що стягнута на користь клієнта у зв`язку з виконанням цього Договору.
Згідно з п.6.3 договору №26/12/2020/85 від 26.12.2020 року, клієнт сплачує/передає на користь Адвокатського бюро, передбачену п.6.2., у триденний строк з дня отримання грошових коштів, що стягнуті у зв`язку з виконанням цього Договору.  
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що заявлена позивачем сума щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00грн. є необґрунтованою з урахуванням умов п.6.2 договору №26/12/2020/85 від 26.12.2020 року, оскільки умовами вказаного пункту передбачено гонорар у розмірі 30% від суми, що стягнута на користь клієнта, проте на час вирішення судом клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу позивач не отримав жодних коштів на виконання рішення суду, а тому фактично не можливо визначати розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням умов вказаного пункту. 
Разом з тим, вказані обставини не можуть бути підставою для відмови позивачу у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, з урахуванням приписів КАС України які процесуально обмежують вирішення відповідного питання, а є підставою для самостійного визначенням судом таких витрат з урахуванням критеріїв як складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, та фактичного підтвердження надання та виконання правничих послуг.
В даному випадку надання позивачу та виконання правничих послуг Адвокатським бюро «Лілії Крат» підтверджено належними доказами, які є в матеріалах справи, та суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з урахуванням критеріям розумності, справедливості та пропорційності, позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00грн. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко