Ухвала
07 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 759/1314/19
провадження № 61-15995ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» про припинення зловживання цивільними правами в умовах монопольного становища на ринку послуг, визнання права на обслуговування без дискримінації, визнання договору укладеним, визнання прав споживача, зобов`язання здійснити перерахунок, примусове виконання виконавцями послуг своїх обов`язків в натурі та стягнення пені, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (далі - КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго»), у якому просив зобов`язати КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» припинити зловживання цивільними правами по відношенню до нього в умовах монопольного становища відповідача на ринку послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води і відсутності конкуренції; визнати право позивача на оплату послуги з централізованого постачання гарячої води, із врахуванням показань квартирного лічильника гарячої води за тарифом в умовах відсутності у нього рушникосушильника і зобов`язати відповідача зробити йому за змістом цього тарифу перерахунок оплати за цю послугу; визнати право позивача на неоплату послуг з опалення місць загального користування у зв`язку з їх неутепленням, демонтажем і непрацездатністю системи їх опалення та зобов`язати відповідача зробити йому перерахунок оплати за цю послугу; визнати право позивача на оплату послуги                         з централізованого опалення із 50% знижкою за показаннями квартирного тепло лічильника в межах фактичного споживання цієї послуги і зобов`язати відповідача зробити йому перерахунок оплати за цю послугу; визнати укладеним договір про надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем) між позивачем та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на умовах, які передбачені типовим договором про на умовах, які передбачені типовим договором про надання послуг з централізованого опалення і постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, з подальшими змінами; визнати право позивача, як фізичної особи, на обслуговування без дискримінації під час надання йому відповідачем послуг і зобов`язати припинити дискримінацію шляхом утримання власних офіційних веб-сайтів, аварійно-диспетчерську службу, центри обслуговування, а також особисто надсилати власні платіжні документи цих послуг та укласти із банками договори на прийняття платежів за ці послуги. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за перевищення строку проведення аварійно-відбудовних робіт з надання послуги централізованого опалення від індивідуального теплового пункту будинку у період з 15 жовтня 2018 року по 17 січня  2019 року включно в розмірі 12 405,40 грн і пеню за ненадання послуги з 11 травня                    2018 року по 16 жовтня 2018 року включно в розмірі 2 764,20 грн. Також просив призначити відповідачу строк протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили для усунення ним істотних недоліків у наданні послуг від індивідуального теплового пункту.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року                             у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, визнання прав споживача, зобов`язання здійснити перерахунок, і ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Визнано укладеним договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем) між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 на умовах, які відповідають типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води                         і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня  2005 року № 630 (зі змінами).
Визнано право позивача ОСОБА_1 на нарахування плати за отримання послуг                             з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за умови відсутності рушникосушильника та без врахування опалення місць загального користування.
Зобов`язано КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» протягом двох місяців зробити позивачу відповідний перерахунок плати за постачання теплової енергії по квартирі                      АДРЕСА_1 , починаючи з 01 травня 2018 року.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про примусове виконання виконавцями послуг своїх обов`язків в натурі та стягнення пені змінено, виклавши мотивувальну частину                        в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, змінити резолютивну частину постанови апеляційного суду виходячи зі змісту позовних вимог, залишити без змін постанову апеляційного суду в задоволеній частині позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про припинення зловживання цивільними правами в умовах монопольного становища на ринку послуг, визнання права на обслуговування без дискримінації, визнання договору укладеним, визнання прав споживача, зобов`язання здійснити перерахунок, примусове виконання виконавцями послуг своїх обов`язків в натурі та стягнення пені.
Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах за однакових фактичних і правових обставин, що свідчить про наявність виключної проблеми, відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування норми частини шостої статті 56 ЦПК України, норм частини другої і п`ятої статті 10 Закону України «Про Захист прав споживачів» і справа становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується всіх споживачів України.
Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і справа становить значний суспільний інтерес. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права, неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відсутність висновків Верховного суду щодо застосування норм права є виконанням вимог статей 389, 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги і, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і справа становить значний суспільний інтерес.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня                2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» про припинення використання виконавцями послуг своїх цивільних прав з метою зловживання монопольним становищем на ринку, визнання прав споживача, примусове виконання виконавцями послуг своїх обов`язків в натурі та стягнення пені.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                  Н. О. Антоненко
І. О. Дундар