Ухвала
22 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 947/4324/20
провадження № 51-5418ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційні скарги (вх. №25905/0/170-21 та №25905/1/170-21 від 16.11.2021) засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду 
м. Одеси від 12 жовтня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року щодо нього, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 подав до суду дві касаційні скарги на вищевказані судові рішення щодо нього.
Перевіривши касаційні скарги на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що їх необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК засуджений наділений правом подати касаційну скаргу - в частині, що стосується його інтересів. У скарзі мають бути зазначені, зокрема, судові рішення, що оскаржуються, сформульовано вимоги особи до суду касаційної інстанції та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість того судового рішення, яке оскаржує особа (ч. 2 ст. 427 КПК). Недотримання особою цих законодавчих приписів при подачі касаційної скарги є перешкодою для відкриття касаційного провадження.
Так, подані засудженим дві касаційні скарги містять суперечності при зазначенні судових рішень, які ним оскаржуються в касаційному порядку – одна скарга подана лише на вирок Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року з вимогою призначити новий розгляд справи, а у другій скарзі зазначено про оскарження ним як вироку Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2020 року, так і ухвали Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, з вимогою про постановлення нового виправдувального вироку.
За наявності одночасно двох касаційних скарг від особи з такими суперечностями неможливо визначити межі перегляду судом касаційної інстанції (ст. 433 КПК).
Крім того, колегія суддів зазначає, що повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте сформульовані вимоги касаційних скарг не відповідають приписам ст. 436 КПК.
За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК 
є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
При цьому, неповнота судового розгляду, незгода з встановленими судами фактичними обставинами кримінального провадження та оцінкою доказів, а також питання належності або достовірності доказів, про що зазначено у змісті касаційних скарг, з огляду на ст. 433 КПК, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Засуджений в касаційній скарзі стверджує про відсутність доказів його вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте не зазначає яких порушень правил оцінки доказів, з передбачених ст. 94 КПК, припустилися суди попередніх інстанцій. Разом з тим, указуючи про недопустимість доказів, не конкретизує які саме докази є недопустимими, з посиланням на норми КПК.
Загальні твердження про порушення судами норм статей 86, 87, 95 КПК, наведені у змісті касаційної скарги, не містять обґрунтування того, які конкретно порушення були допущені судом першої інстанції, чи було це предметом перегляду суду апеляційної інстанції, а також яких вимог процесуального закону не дотримався цей суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, з огляду на межі та порядок, визначені статтями 404, 405 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
В недотримання указаної вимоги, засуджений до касаційної скарги не додав належним чином засвідченої копії ухвали Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, про що уповноваженими особами складений відповідний акт. Це не лише становить формальне порушення ч. 5 ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 цього Кодексу та перевірити обґрунтованість його доводів щодо незаконності оскаржених судових рішень.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги 
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційних скарг, пов`язані з їх змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційні скарги (вх. №25905/0/170-21 та №25905/1/170-21 від 16.11.2021) засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційних скарг, залишених без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                              ОСОБА_3